ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"01" липня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1336/26	

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р. В.,
при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,
розглянувши справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" (67640, Одеська обл., Одеський р-н, с. Градениці, вул. Центральна, буд. 87; код ЄДРПОУ 24775415)
про зобов`язання вчинити певні дії;
представники сторін:
від позивача - Разумов В. В. (особисто),
від відповідача - не з`явився,
ВСТАНОВИВ:
09.04.2026 ОСОБА_1 (далі також - Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" (далі - Відповідач, Товариство) надати копії:
- податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 - січень 2026 року;
- звітів 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємства» за 2025 рік;
- протоколу загальних зборів учасників Товариства, що відбулись 03.03.2026.
Позов мотивовано тим, що Відповідач порушує корпоративні права ОСОБА_1 , як засновника Товариства, оскільки не надає вищезазначені документи за заявою позивача.
Ухвалою від 13.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/1336/26, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.05.2026, запропоновано Відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
28.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що твердження Позивача про невиконання його вимоги щодо надання запитуваних документів не відповідає дійсності, оскільки відповідні документи було надіслано Позивачу та отримано останнім 09.04.2026. Отже, як вказує Відповідач, корпоративні права Позивача не порушені та захисту в судовому порядку не потребують. Крім того, на думку Відповідача, Позивач, зловживаючи своїми правами та не приймаючи конструктивної участі у діяльності Товариства, систематично звертається до останнього із вимогами щодо надання тих чи інших документів, створює штучні умови для проведення перевірок контролюючими органами, повідомляє їм недостовірні відомості про вчинення злочинів працівниками Товариства та перешкоджає його господарській діяльності.
08.05.2026 від Позивача надійшла відповідь на відзив, де він вказує на порушення Відповідачем строку надання копій документів, який було визначено у вимозі Позивача (протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги). Вказує, що відповідний строк минув 24.03.2026, в той час як Відповідач надіслав документи лише 05.04.2026. Позивач зазначає, що, не отримавши від Товариства відповідних документів, 09.04.2026 він звернувся до господарського суду з даним позовом. При цьому наголошує, що у листі Відповідача містився опис вкладення без вказання номеру поштового відправлення, що не дає змогу вважати вказаний лист таким, що відправлений з описом вкладення. З цього приводу також звертає увагу, що наданий до суду Відповідачем опис до поштового вкладення від 05.04.2026 містить номер відправлення, в той час як опис вкладення, який був у отриманому Позивачем листі, не містить цього номеру. Вказане, на переконання Позивача, свідчить про те, що Відповідачем було підроблено один із екземплярів опису вкладення від 05.04.2026, оскільки примірники описів заповнюються працівником пошти та повинні бути тотожними. Твердження Відповідача про те, що ним відправлено Позивачу всі запитувані документи, як вказує Позивач, не відповідає дійсності, оскільки Відповідачем були надані лише окремі частини податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 р. - січень 2026 р. До відповіді на відзив Позивач долучив сканкопію листа Відповідача з усіма надісланими ним додатками. Позивач зауважує, що фактично надані Відповідачем фрагменти податкових розрахунків не містять основної частини відповідних даних, а тому не можуть бути названі копіями цих розрахунків. Разом з тим, Позивач погоджується з тим, що Відповідачем було надано копії звітів 1-м, 2-м за 2025 рік та копію протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства від 03.03.2026. Посилання Відповідача щодо створення ОСОБА_1 перешкод у господарській діяльності Товариства Позивач розцінює як припущення, що не підкріплені жодними належними та допустимими доказами.
Поряд із вищезазначеними доводами Позивач зазначає, що Відповідач порушив установлений судом строк на подання відзиву.
Втім, доводи Позивача щодо порушення Відповідачем строку на подання відзиву суд відхиляє, з огляду на наступне.
В ухвалі про відкриття провадження у справі суд запропонував Відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали подати відзив на позовну заяву.
За ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Частиною 6 ст. 242 ГПК України також передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Ухвалу про відкриття провадження у справі Відповідач отримав у своєму електронному кабінеті 13.04.2026 о 17:17 год., про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного документа вих. № 916/1336/26/25793/26 від 14.04.2026.
Тому, з урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства Відповідач мав подати до суду відзив на позовну заяву не пізніше 29.04.2026.
Отже, строк на подання відзиву Відповідач не порушив.
12.05.2026 до суду надійшло клопотання представника Відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із наміром скористатися правом на подання заперечень на відповідь на відзив.
25.05.2026 Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, де виклав свою позицію щодо незгоди із доводами Позивача щодо підроблення опису вкладення. Аргументи Позивача, на думку Відповідача, є елементом корпоративного конфлікту, що наразі виник у межах Товариства через дії ОСОБА_1 . Відповідач звертає увагу, що він фактично виконав вимогу Позивача щодо надання документів, хоча і дійсно із запізненням. 
Через повітряні тривоги підготовче засідання неодноразово відкладалося та було призначено на 10.06.2026.
Ухвалою від 10.06.2026, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2026.
У судовому засіданні Позивач підтримав позов в частині вимог про зобов`язання Відповідача надати податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 - січень 2026 року.
Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
01.07.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, суд встановив наступне.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), 23.05.1997 відбулась державна реєстрація юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", ідентифікаційний код - 24775415.
Розмір статутного капіталу Товариства наразі становить 55 802 912,91 грн.
Як вбачається з ЄДР, засновниками Товариства є:
- ОСОБА_1 (розмір частки засновника - 50 403,23 грн);
- ОСОБА_2 (розмір частки засновника - 49 934 722,68 грн);
- ОСОБА_3 (розмір частки засновника - 5 817 787,00 грн).
Отже, Позивач є одним із засновників (учасників) Товариства.
30.01.2026 Позивач надіслав Відповідачу заяву-вимогу, в якій просив протягом десяти днів з дня її отримання надати копії наступних документів:
- податкових декларацій з податку на додану вартість за період липень - грудень 2025 року;
- податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень - грудень 2025 року;
- звітів 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємства» за 3 квартал 2025 року.
Як стверджує Позивач, листом від 25.02.2026 Товариство надало йому копії декларацій з податку на додану вартість за період липень-грудень 2025 року, копію звіту 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємництва» за 3 квартал 2025 року.
Також, як зазначає Позивач, у вказаному листі йдеться про нібито надання разом з ним копій податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень-грудень 2025 року, але копії вказаних податкових розрахунків до листа додані не були, та в додатках до листа був наданий неякісно виготовлений податковий розрахунок за грудень 2025 року в 3-х примірниках, в якому була відсутня переважна більшість заповнених рядків.
В подальшому, Позивач надіслав Товариству заяву-вимогу від 10.03.2026, в якій просив протягом десяти днів з дня її отримання надати копії наступних документів:
- податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 року - січень 2026 року;
- звітів 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємства» за 2025 рік;
- протоколу загальних зборів учасників Товариства, що відбулись 03.03.2026 року.
У вказаній заяві-вимозі Позивач звернув увагу Товариства на те, що з листом від 25.02.2026 йому не було надано копії податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень - грудень 2025 року, хоча про їх надання було вказано у листі Товариства від 25.02.2026. Також зазначив, що в додатках до листа від 25.02.2026 Товариством замість надання податкових розрахунків за 10, 11 та 12 місяці 2025 року було надано 3 примірники вказаного розрахунку за грудень 2025 року. Додатково Позивач повідомив Товариство, що в копіях вказаного розрахунку відсутні рядки з 09 по 108 включно загальної частини розрахунку, рядки з 1 по 3.2.1 включно розділу І. «Нарахування доходу та єдиного внеску за найманих працівників», рядків з 2.1 по 14 розділу ІІ розрахунку «Нарахування грошового забезпечення та єдиного внеску за військовослужбовців…..» та всього розділу ІІІ розрахунку «Нарахування грошового забезпечення та єдиного внеску за патронатних вихователів, батьків-вихователів та прийомних батьків».
Заяву-вимогу від 10.03.2026 Відповідач отримав 14.03.2026.
05.04.2026 Відповідач надіслав Позивачу лист від 24.03.2026, в додаток до якого долучив копії документів, а саме:
- податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 року - січень 2026 року;
- звітів 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємства» за 2025 рік;
- протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Колос», що відбулись 03.03.2026 року.
Надсилання Позивачу копій вказаних документів Відповідач доводить описом вкладення від 05.04.2026, фіскальним чеком та накладною Укрпошти № 6501230342645.
Отримання від Відповідача копій звітів 1-м, 2-м за 2025 рік та копії протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства від 03.03.2026 Позивач фактично не заперечує, хоча й звертає увагу на порушення Відповідачем десятиденного строку на їх надання.
Водночас, як наголошує Позивач, Відповідач надав лише окремі частини податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 р. - січень 2026 р.
Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з такого.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.
Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників врегульовані Законом України ,,Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю’’.
Пунктом 2 ч.1 ст.5 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’ передбачено, що учасники товариства мають право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.
Частиною 1 ст.43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’ визначено, що товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників; 4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); 6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність; 9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’ документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства.
Згідно з ч.4 ст.43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’ товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.
В ч.5 ст.43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’ передбачено, що протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.
Одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема правомочностей на участь в управлінні господарською організацію. Внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.
Аналогічна правова позиція викладена у численних постановах Верховного Суду, в т.ч. від 09.12.2025 р. у справі № 925/733/22.
Положення ст.43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’ не містять вичерпного переліку документів, які стосуються діяльності товариства, і відповідно, право на ознайомлення з якими має його учасник, адже у вказаній нормі наведені як конкретні документи, що мають бути надані учаснику, наприклад статут товариства, протоколи загальних зборів учасників, так і групи документів, що можуть формуватися у зв`язку зі здійснюваною товариством діяльністю у певній сфері (документи бухгалтерського обліку, правовстановлюючі документи, інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства тощо), однак чіткий перелік яких недоцільно унормовувати через те, що назва, вид, форма, відповідних документів, встановлюються іншими нормативними актами, а господарська діяльність товариства потребує гнучкого регулювання.
Враховуючи викладене, для з`ясування питання, чи має учасник товариства право на ознайомлення з певним запитуваним ним документом, який прямо не визначений в статуті товариства та в Законі України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’, вирішальне значення має з`ясування обставин того, чи підпадає запитуваний документ під певну категорію, що наведені у ч.1 ст.43 указаного закону. У випадку, якщо певний документ підпадає під загальну категорію документів, учасник товариства має право на доступ до нього.
З огляду на зміст правового регулювання п.5 ч.1 ст.116 ЦК України, п.2 ч.1 ст.5, ст.43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’, яке закріплює право учасника товариства отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, слід надавати перевагу розширеному тлумаченню такого права учасника, зміст якого полягає в можливості ознайомлення учасником з будь-якими документами, які містять інформацію про діяльність товариства, без обмеження переліку та видів відповідних документів.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.07.2025 р. у справі № 927/401/24, проаналізувавши та підсумувавши висновки, зроблені Верховним Судом у постановах від 24.12.2020 р. у справі № 911/73/20, від 21.01.2020 р. у справі № 906/157/19, від 03.12.2020 р. у справі № 910/13808/19.
Водночас, для задоволення позову про зобов`язання товариства надати учаснику документи, які товариство зобов`язане йому надати, суд має встановити наявність відмови товариства у наданні документів та врахувати здійснення або нездійснення самим учасником товариства конкретних дій для отримання запитуваних документів.
Матеріалами справи свідчать, що Позивач є одним із засновників (учасників) Товариства.
10.03.2026 Позивач надіслав на адресу Товариства заяву-вимогу від 10.03.2026, в якій просив протягом десяти днів з дня її отримання надати копії наступних документів:
- податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 року - січень 2026 року;
- звітів 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємства» за 2025 рік;
- протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Колос», що відбулись 03.03.2026 року.
Заяву-вимогу від 10.03.2026 Відповідач отримав 14.03.2026, а тому, відповідно до приписів ч. 5 ст. 43 Закону, мав надати копії запитуваних Позивачем документів не пізніше 24.03.2026.
05.04.2026 Відповідач надіслав Позивачу лист від 24.03.2026, в додаток до якого долучив копії документів, а саме:
- податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 року - січень 2026 року;
- звітів 1-м, 2-м «фінансова звітність малого підприємства» за 2025 рік;
- протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Колос», що відбулись 03.03.2026 року.
Надсилання Позивачу копій вказаних документів підтверджується описом вкладення від 05.04.2026, фіскальним чеком та накладною Укрпошти № 6501230342645. Належних та допустимих доказів підроблення вказаних документів Відповідачем, як про це зазначає Позивач, матеріали справи не містять.
При цьому, отримання від Відповідача копій звітів 1-м, 2-м за 2025 рік та копії протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства від 03.03.2026 Позивач фактично не заперечує, хоча й звертає увагу на порушення Відповідачем десятиденного строку на їх надання.
Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. 
Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, на яку посилається скаржник.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Так, з урахуванням того, що Відповідач, хоча і з запізненням, проте 05.04.2026 все ж надіслав Позивачу копії звітів 1-м, 2-м за 2025 рік та копії протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства від 03.03.2026, які Позивач отримав 09.04.2026, суд відмовляє у позові в частині зобов`язання Відповідача надати вказані документи, оскільки 09.04.2026, в день подачі позову, право позивача на їх отримання вже не було порушено.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Відповідача надати податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 - січень 2026 року, суд зазначає наступне.
Під час розгляду справи Позивач у відповіді на відзив та безпосередньо у судовому засіданні вказував, що листом від 24.03.2026 Відповідач надав лише окремі частини податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 р. - січень 2026 р.
До відповіді на відзив Позивач долучив копії вказаних податкових розрахунків, отриманих від Відповідача (а.с. 41-52), які, як наголошує ОСОБА_1 надані Відповідачем не у повному обсязі, а саме: у податкових розрахунках відсутні рядки з 09 по 108 включно загальної частини розрахунку, рядки з 1 по 3.2 включно розділу І. «Нарахування доходу та єдиного внеску за найманих працівників», рядків з 2.1 по 14 розділу ІІ розрахунку «Нарахування грошового забезпечення та єдиного внеску за військовослужбовців…» та всього розділу ІІІ розрахунку «Нарахування грошового забезпечення та єдиного внеску за патронатних вихователів, батьків-вихователів та прийомних батьків».
Таким чином, Позивач вказав, що відповідачем фактично не надані ті рядки звітів, в яких містить саме інформація щодо показників роботи підприємства, а також нарахованих та сплачених сум податків та зборів.
Відповідно до статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).
У ст. 79 ГПК України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц; п. 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19).
Проаналізувавши доводи Позивача, дослідивши представлені ним докази, суд установив, що надані Відповідачем копії податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 - січень 2026 року дійсно не містять інформації, про яку вказує Позивач, що Відповідачем, до того ж, жодним чином не спростовано.
Разом з тим, суд враховує, що згідно з п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071), послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Водночас, проаналізувавши наданий Відповідачем опис вкладення від 05.04.2026 (а.с. 35), яким він доводить направлення Позивачу копій запитуваних документів, суд з`ясував, що із вказаного опису неможливо достовірно встановити обсяг надісланих Відповідачем податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 - січень 2026 року, адже в описі не зазначено конкретної кількості аркушів цих документів, а в полі "кількість предметів" вказано цифру "1".
Таким чином, докази щодо надіслання Відповідачем спірних документів не у повному обсязі, котрі Позивач надав суду разом із відповіддю на відзив, є більш вірогідними ніж ті, які надав Відповідач.
Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд вважає цілком обґрунтованими позовні вимоги Разумова В. В. про зобов`язання Відповідача надати копії податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період жовтень 2025 - січень 2026 року, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд врахував, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
З огляду на викладене суд вважає, що при розгляді даної справи судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, за приписами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
На підставі вказаних положень процесуального законодавства, суд покладає на Відповідача 2 662,40 грн витрат зі сплати судового збору, так як спір фактично виник у зв`язку із порушенням Відповідачем строку надання документів, установленого ч. 5 ст. 43 Закону України ,,Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю’’.
Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" (67640, Одеська обл., Одеський р-н, с. Градениці, вул. Центральна, буд. 87; код ЄДРПОУ 24775415) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) копії податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період з жовтня 2025 року по січень 2026 року.
3. В решті позову - відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" (67640, Одеська обл., Одеський р-н, с. Градениці, вул. Центральна, буд. 87; код ЄДРПОУ 24775415) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 662,40 грн витрат зі сплати судового збору.
5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 01 липня 2026 р. Повне рішення складено та підписано 10 липня 2026 р.

Суддя Р.В. Волков