Справа №403/188/26 провадження № 2/403/387/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Карпяк Л.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 45587 грн. 80 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 17 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі по тексту рішення - ТОВ «Лінеура Україна»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідачу строком на 360 днів був наданий кредит в сумі 10000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем при укладенні договору. Вказаний кредитний договір був укладений відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 32846. Згідно умов укладеного договору стандартна процента ставка становить 0,95% в день та застосовується в межах строку кредиту. Враховуючи часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну у порядку укладення договору факторингу №30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року сторони кредитора у договорі №5324011 від 17 лютого 2025 року з ТОВ «Лінеура Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за основною сумою боргу - 9999,97 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 30587 грн. 83 коп., штрафні санкції - 5000,00 грн., а всього 45587 грн. 80 коп..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн..
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала.
Враховуючи відсутність поданого відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, розгляд справи здійснюється без урахування поданої 05 червня 2026 року представником позивача - адвокатом Столітнім М.М. відповіді на відзив, процесуальна необхідність подання якої не була обумовлена визначеним нормами ЦПК України порядком подання учасниками справи заяв по суті.
Враховуючи відсутність визнання судом за необхідне подання відповідачем додаткового пояснення в порядку ч.5 ст.174 ЦПК України, розгляд цивільної справи здійснений судом за наявними матеріалами без урахування поданих 01 червня 2026 року представником відповідача Нетребою К.О. додаткових пояснень, як таких, що були подані без дотримання вимог ч.5 ст.174 ЦПК України.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник позивача згідно клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохав суд проводити розгляд справи без участі позивача та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.14).
Згідно з поданим в порядку ст.84 ЦПК України клопотанням представник позивача прохав суд витребувати від АТ «Ощадбанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 ; 2) інформації щодо підтвердження факту зарахування 17 лютого 2025 року грошових коштів в сумі 10000,00 грн. від ТОВ «Лінеура Україна» на дану платіжну картку (а.с.15-16).
01 червня 2026 року представником відповідача - адвокатом Нетребою К.О. подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с.106-107).
06 липня 2026 року представником відповідача - адвокатом Нетребою К.О. подана заява про проведення судового розгляду без її участі та участі відповідача, врахування судом раніше поданих 01 червня 2026 року пояснень та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с.136-137).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі про розгляд справи за її відсутності, витребування доказів на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23 квітня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.96-97).
Ухвалою суду від 03 червня 2026 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» виписку про рух коштів по рахунку, що був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 за період з 17 лютого по 22 лютого 2025 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.113). 

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна», як товариством, та ОСОБА_1 , як клієнтом, було укладено договір №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір, кредитний договір, договір №5324011), який відповідно до положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений у формі електронного правочину шляхом направлення товариством в особистий кабінет споживача, створений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства (через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7») тексту даного договору та підписання його відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора у вигляді коду - 32846, автоматично сформованого та надісланого їй товариством на зазначений нею, як клієнтом, номер мобільного телефону (пункти 1.1, 9.7, розділ 10 Договору «Реквізити та підписи сторін») (а.с.22-34). 
Згідно з умовами укладеного Договору (пункти 1.2, 1.3, 2.1, 2.2) ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу ОСОБА_1 на умовах, встановлених цим Договором, кредит в розмірі 10000,00 грн. в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , протягом двох календарних днів з моменту укладення договору (17.02.2025 або 18.02.2025), а відповідач зобов’язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов’язки, передбачені Договором.
17 лютого 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 10000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 згідно з п.п.1.3, 2.1 Договору, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Пейтек Україна» про проведення 17 лютого 2025 року операції з переказу грошових коштів в сумі 10000,00 грн. на картку за № НОМЕР_2 (а.с.40).
Здійснення 17 лютого 2025 року переказу грошових коштів в сумі 10000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 підтверджується також випискою про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_3 , наданою АТ «Державний ощадний банк України», до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.121, 122-123).
За змістом пунктів 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору: 1) строк кредитування складає 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів; 2) стандартна процента ставка за користування кредитом становить 0,95% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; 3) детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору.
Згідно підписаного відповідачем Додатку №1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), який є невід`ємною частиною Договору (пункт 9.12), чиста сума кредиту складає 45200,00 грн., з яких 10000,00 грн. - сума кредиту, а 34200 грн. - проценти за користування кредитом, сума щомісячного платежу, крім першого (2425,00 грн.) та останнього (11425,00 грн.), складає по 1425,00 грн. (а.с.35).
Судом встановлено, що 17 лютого 2025 року відповідач по справі ОСОБА_1 також була ознайомлена з умовами кредитування шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора 47459 паспорту споживчого кредиту (а.с.37-38).
30 жовтня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено договір факторингу №30/10/2025, за яким фактор зобов’язується передати в розпорядження клієнта грошові кошти (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб - боржників, зазначених в Реєстрі боржників, що формується згідно Додатку №1 та є невід’ємною частиною Договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу в повному обсязі відповідно до п.3.3 цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1 та 1.2) (а.с.53-57).
Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу був підписаний його сторонами 30 жовтня 2025 року (а.с.65).
Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №5324011 на загальну суму заборгованості 35612,80 грн., з яких сума основного боргу складає 9999,97 грн., заборгованість за відсотками - 20612,83 грн., заборгованість за пенею, штрафом - 5000,00 грн. (а.с.68-69).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5324011 від 17 лютого 2025 року загальна сума заборгованості відповідача за період з 17 лютого 2025 року (дата видачі кредиту) по 30 жовтня 2025 року (дата відступлення права вимоги) складає 35612 грн. 80 коп., з яких: основний борг - 9999,97 грн., проценти - 20612.83 грн. та штрафні санкції - 5000 грн. 00 коп.. Сума внесених відповідачем платежів становить 3704,76 грн. (а.с.48-52).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5324011 від 17 лютого 2025 року сума заборгованості за процентами за період з 31 жовтня 2025 року по 12 лютого 2026 року складає 9975 грн. 00 коп. (а.с.46-47).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 17 лютого 2025 року кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом повністю відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 лютого 2025 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після її ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою одноразового ідентифікатора 32846, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавців за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису договору №5324011 за допомогою одноразового ідентифікатора 32846 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 договору №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 лютого 2025 року, остання отримала від ТОВ «Лінеура Україна» в якості кредиту грошові кошти в сумі 10000 грн. 00 коп., однак своїх зобов’язань за вказаним договором щодо повернення кредиту та сплати щоденних процентів за користування ним не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 12 лютого 2026 року в неї виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 9999,97 грн. та заборгованість за процентами в сумі 30587,83 грн.(20612,83 грн. + 9975,00 грн.).
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до наступного висновку.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості за період з 17 лютого 2025 року по 30 жовтня 2025 року в частині нарахованих відсотків відповідає умовам кредитного договору, в тому числі: 1) нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось в межах загального строку кредитування (360 днів), що відповідає пункту 1.3 Договору; 2) нарахування процентів в період з 17 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року за процентною ставкою 0,95% від суми кредиту (10000,00 грн.), що становить 95,00 грн., на суму 1140,00 грн. (12 днів х 95,00 грн.); 3) нарахування процентів в період з 01 березня 2025 року по 30 жовтня 2025 року за процентною ставкою 0,95 % в день (п.1.4.1 договору), що становить 94,99 грн. (0,95% від 9999,99 грн., 9999,98 грн. та 9999,97 грн. з огляду зарахування на погашення заборгованості за тілом кредиту 0,03 грн. із внесених відповідачем грошових коштів) на суму 23177,56 грн.; 3) сума процентів на дату відступлення права вимоги (30 жовтня 2025 року) складає 20612,83 грн. (24317,56 грн. (1140,00 грн. + 23177,56 грн.)) - 3704,73 грн. (частина внесеного відповідачем платежу на погашення заборгованості).
Разом з тим, наведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за процентами за період з 31 жовтня 2025 року по 12 лютого 2026 року не відповідає умовам кредитного договору щодо строку кредитування та здійснений без урахування внесених відповідачем сум на погашення заборгованості за тілом кредиту.
Так, згідно з пунктом 1.3 Договору строк кредитування складає 360 днів.
Розрахунком заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» охоплюється період з 17 лютого 2025 року по 30 жовтня 2025 року, що становить 256 днів.
Графіком платежів, що є невід`ємною частиною Договору визначено останню дату строку кредитування 11 лютого 2026 року.
Тобто останній 360-ий день строку кредитування закінчується 11 лютого 2026 року.
ТОВ «Лінеура Україна» на погашення заборгованості за тілом кредиту було зараховано 0,03 грн., що відповідає пункту 4.6.1 Договору, внаслідок чого розмір щоденних процентів за користування кредитом складає 94,99 грн..
Натомість ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нарахування процентів з 31 жовтня 2026 року здійснювалось в сумі 95,00 грн. за кожний день користування кредитом та за один день поза межам строку кредитування - 12 лютого 2026 року.
З огляду на викладене, розмір заборгованості відповідача за процентами за період з 31 жовтня 2025 року та по 11 лютого 2026 року, тобто в межах строку кредитування, складає 9878,96 грн. (94,99 грн. х104 днів).
Отже, загальна сума заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом складає 30491,79 грн. (20612,83 грн. + 9878,96 грн.).
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за штрафними санкціями, як зазначено в позовній заяві, в розмірі 5000 грн. 00 коп. суд приходить до наступного висновку.
На обгрунтування підстав стягнення з відповідача штрафних санкцій (неустойки, штрафу) представник позивача посилається на зміст кредитного договору, яким передбачено відповідальність клієнта за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій (неустойки, штрафу) у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-1 день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання, а також на п.6 розділу ІV»Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з тим, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи в суді положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час.
Зазначена обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. 
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України).
Отже, ч.2 ст.4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, від 12 лютого 2025 року №758/5318/23), згідно яких тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, враховуючи дату укладення сторонами по справі договору №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту - 17 лютого 2025 року, тобто під час дії в Україні воєнного стану, відповідач ОСОБА_1 звільняється від сплати штрафних санкцій (штрафу, пені) за даним договором, а нарахована заборгованість за такими штрафами, пенею, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню кредитодавцем.
Отже, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями (неустойка, штраф) в сумі 5000 грн. 00 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в цій частині задоволенню не підлягає.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору, укладеного між нею та первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», а також договору факторингу №30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги заборгованості за договором №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 лютого 2025 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Судом також враховується, що у даній справі відповідачем дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи нею не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення кредитної заборгованості.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі в повному обсязі своїх зобов’язань за договором №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 лютого 2025 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) у розмірах та строки, передбачені цим договором, та приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за: тілом кредиту в сумі 9999 грн. 97 коп. та процентами за користування кредитом в сумі 30491 грн. 79 коп., а всього в загальному розмірі 40491 грн. 76 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2364 грн. 78 коп. (2662 грн. 40 коп. (100%) - 297 грн. 62 коп. (11,178517%), при цьому 11,178517% = 5096 грн. 04 коп. (сума коштів, у стягненні яких судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.      
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомоги в розмірі 10000,00 грн..
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як клієнтом, та адвокатом Столітнім М.М., яким передбачені отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги у формі гонорару (п.4.1) та складання Акту прийому-передачі виконаних робіт (п.4.6), а також оплата наданих послуг протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили (п.4.8) (а.с.71-72); 2) заявки №172255 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.73-74); 3) акту №17255 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23 березня 2026 року згідно зазначеного вище договору, з якого вбачається перелік та вартість наданих адвокатом послуг: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та роз’яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) - 440,00 грн.; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год.) - 840,00 грн.; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) - 440,00 грн.; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 год.) - 840,00 грн.; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 год.) - 840,00 грн.; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 год.) - 840,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №5324011 від 17 лютого 2025 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , до суду першої інстанції (2 год.) - 1640,00 грн.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 год.) - 840,00 грн.; складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо) (2 год.) - 1640,00 грн.; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №5324011 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в тому числі участь у судових засіданнях (2 год.) - 1 640,00 грн. (а.с.75); 4) рахунку на оплату №17255-23/03-2026 від 23 березня 2026 року на суму 10000,00 грн. (а.с.76); 5) ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М. (а.с.77); 6) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Столітньому М.М. (а.с.78).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно викладеного в позовній заяві клопотання прохав провести розгляд справи без його участі та участі позивача (а.с.14).
Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Нетребою К.О. подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у розміір 1000,00 грн.. 
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.     
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.        За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.            У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.      При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.             Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). 
З наданого представником позивача акту №17255 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вбачається витрата адвокатом Столітнім М.М. часу (0,5 год.) на аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду,практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства.
Разом з тим, враховуючи норми чинного законодавства України та усталену практику суду касаційної інстанції зі спірних правовідносин, що не потребувало від представника позивача проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв`язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а також час, витрачений адвокатом Столітнім М.М. на підготовку позовної заяви (2 години), включення представником позивача до розміру витрат на правничу допомогу вартості 0,5 години часу (440,00 грн.) на аналіз судової практики та норм чинного законодавства, суд вважає необгрунтованим та таким, що не відповідає критерію необхідності, а тому виключає його із визначеної представником позивача суми витрат на правничу допомогу. 
Беручи до уваги, що до вартості виконаних адвокатом робіт включена послуга з дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи, а також наведений вище правовий висновок Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20, суд приходить до висновку про виключення із загальної вартості виконаних адвокатом Столітнім М.М. робіт такої послуги як підготовка декількох позицій та узгодження обраної позиції з клієнтом, оскільки формування позиції позивача у справі є наслідком аналізу спірних правовідносин сторін, а тому наведена послуга не є необхідною в контексті даної справи.
З урахуванням відсутності в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження надання адвокатом Столітнім М.М. письмової юридичної консультації ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та складання ним письмового консультаційного висновку, суд вважає за необхідне виключити із загального розміру витрат на правничу допомогу витрати, пов`язані з їх підготовкою (840,00 грн.), з огляду на недоведеність виконання адвокатом зазначених робіт (наданих послуг).
Крім того, за змістом п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
Згідно з ч.3 ст.177 ЦПК України до позовної заяви у разі необхідності додаються клопотання та заяви позивача про витребування доказів тощо.
Враховуючи наведені правові норми, подання позовної заяви з додатками та клопотання про витребування доказів через підсистему «Електронний суд», а також дослідження наданих клієнтом документів, вартість яких представником позивача була включена до інших наданих ним послуг, суд приходить до висновку, що обсяг юридичної та технічної роботи адвоката Столітнього М.М. при підготовці додатків до позовної заяви клопотання про витребування доказів, не можна вважати самостійним видом виконаної ним роботи, оскільки він повністю охоплюється змістом роботи, пов`язаної з дослідженням наданих позивачем документів, підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів, вартість витраченого часу на виконання яких була визначена адвокатом окремо. 
За відсутності поданого відповідачем відзиву на позовну заяву суд не бере до уваги подану адвокатом Столітнім М.М. відповідь на відзив, оскільки її подання не є процесуально обумовленим.
За вказаних обставин суд виключає із визначеної представником позивача суми витрат на правничу допомогу вартість часу на складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви (1 год. - 840,00 грн.), а також на складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду справи (відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів тощо) (2 год. - 1640,00 грн.) з огляду на їх необгрунтованість в контексті обставин цієї справи.
Крім того, з огляду на відсутність доказів здійснення адвокатом Столітнім М.М. представництва інтересів позивача під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі його участі у судових засіданнях, та не надання ним будь-яких доказів на підтвердження дій, спрямованих на підготовку до участі в них, суд вважає безпідставним включення адвокатом Столітнім М.М. до витрат на правничу допомогу вартості цих послуг 1640,00 грн. за 2 години часу, а тому вартість цих послуг не підлягає оплаті за рахунок відповідача.
Вартість роботи адвоката Столітнього М.М., пов`язану зі складанням адвокатського запиту оцінюється судом в розмірі 520,00 грн. за 1 год. часу.
З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів і подання їх до суду через підсистему «Електронний суд») адвоката Столітнього М.М. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальному розмірі 10000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, включає в себе послуги, виконання яких представником позивача є недоведеним (зокрема, письмова юридична консультація, участь в судових засіданнях) або не є процесуально необхідним (аналіз чинного законодавства та судової практики), а тому суд приходить до висновку про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2600,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2309 грн. 36 коп. (88,821483% від 2600,00 грн., де 88,821483% - відсоток, що відповідає розміру задоволених позовних вимог). 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №5324011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 лютого 2025 року в загальній сумі 40491 грн. 76 коп. (сорок тисяч чотириста дев`яносто одна гривня сімдесят шість копійок).
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2364 грн. 78 коп. (дві тисячі триста шістдесят чотири гривні сімдесят вісім копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2309 грн. 36 коп. (дві тисячі триста дев`ять гривень тридцять шість копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», адреса місцезнаходження: вул.Набережно-Корчуватська, буд.№27, приміщення 2 м.Київ, поштовий індекс 03045, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , зазначений в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення). 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 15 липня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова