САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/2725/26 
Провадження №2-а/726/22/26 
Категорія 140 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Асташева С. А.,
з участю секретаря судових засідань   Сківернічук А.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
У С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. У позові просить суд скасувати постанову серії БАД № 361254 від 23.07.2026 про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки транспортний засіб, яким він керував належить його дружині на праві приватної власності, тому лише використовував авто для керування у власних цілях, а не для комерційної діяльності. Поліцейські не надали доказів того, що легковий автомобіль використовувався з метою отримання прибутку. Аналіз норми ч.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» свідчить, що обов`язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Визначальною є мета фактичного використання автомобіля, а викладені у протоколі факти та додані матеріали не підтверджують, що транспортний засіб Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував 23.07.2026 о 16:20 по вул. Галицький Шлях, 43 в м. Чернівцях належить до об`єктів обов`язкового технічного огляду.
14.08.2026 до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції у якому представник відповідача просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а оскаржувану постанову залишити без змін.
Зазначає, що 23.07.2026 о 16:20 у м. Чернівцях по вул. Галицький Шлях, 43 інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Півець О.А. під час зупинки транспортного засобу Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач, встановлено обставини, що мають істотне значення для вирішення питання щодо наявності у вказаного транспортного засобу обов`язку проходження обов`язкового технічного контролю. Під час перевірки транспортного засобу за допомогою технічного засобу відеофіксації - нагрудної відеокамери поліцейського - встановлено та зафіксовано, що:
1) на лобовому склі транспортного засобу розміщено рекламно-розпізнавальний елемент (наліпку) компанії «Нова пошта»;
2) у салоні транспортного засобу відсутні задні пасажирські сидіння, передбачені конструкцією транспортного засобу та зазначені у свідоцтві про його реєстрацію;
3) замість задніх пасажирських сидінь у салоні транспортного засобу розміщено коробки (посилки) компанії «Нова пошта».
Таким чином, під час безпосередньої перевірки було встановлено не лише зовнішнє маркування транспортного засобу, а й його фактичне використання для перевезення вантажу. Також на місці зупинки (06 хв 00 сек долученого відеозапису) позивач особисто підтверджує, що офіційно працює у компанії «Нова пошта», а тому обставини щодо характеру використання автомобіля встановлені не виключно зі слів поліцейського, а підтверджуються сукупністю незалежних об`єктивних даних, у тому числі поясненнями позивача.
Вказує, що оскільки транспортний засіб на момент зупинки своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, інспектором обґрунтовано прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.
Стаття 35 Закону України «Про дорожній рух» та Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів свідчать про те, що закон не ставить обов`язок проходження ОТК у залежність від необхідності доведення факту отримання конкретної грошової виплати саме у момент зупинки транспортного засобу, значення має фактичний спосіб та характер його використання на момент його перевірки.
Оскільки на момент зупинки автомобіль: мав маркування «Нова пошта»; фактично перевозив посилки; не мав задніх пасажирських сидінь, передбачених його конструкцією; використовував відповідний простір для розміщення вантажу; керувався особою, яка, за її власним поясненням, офіційно працює у «Новій пошті», а транспортний засіб своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП були наявні. Також звертає увагу суду і на те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень та за результатами безпосереднього встановлення обставин події.
Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі
Адміністративний позов ОСОБА_1 надійшов до Садгірського районного суду м. Чернівці засобами поштового зв`язку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2026 позов переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. 
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 04.08.2026 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 14.09.2026.
14.08.2026 до суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника відповідача у справі.
У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач скористався правом на подачу відзиву у справі у якому висловив позицію щодо позову та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд доходить таких висновків.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд встановив, що 23 липня 2026 рокуінспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Півець О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії БАД № 361254 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, за те, що 23.07.2026 о 16:20 у м. Чернівцях по вул. Галицький Шлях, 43 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 , з пошкодженнями а саме: пошкоджений передній бампер та права фара. При перевірці документів, запис у свідоцтві про реєстрацію ТЗ не відповідає дійсності, а саме відсутні сидіння для пасажирів, а замість сидінь розміщувались посилки від компанії «Нова пошта». Автомобіль використовується для перевезення посилок з метою отримання прибутку та не пройшов обов`язковий технічний контроль.
Таким чином вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 31.3. «б» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. 
Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.3 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Позивач долучає до матеріалів позву копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідно до даних якого транспортний засіб марки Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .
Представник відповідача разом із відзивом надає диск на якому містяться відеозаписи із нагрудного реєстратора № 477477 на якому зафіксовано як 23.07.2026 о 16:23 поліцейські зупинили транспортний засіб Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 .
Поліцейський представився водію, повідомив про те, що останній порушив та причини і порушення за які буде винесена постанова, також роз`яснив права. 
Також на відео зафіксовані наявні пошкодження у авто (бампера та правої фари), наявність на лобовому склі вказівника «Нова пошта», а також через заднє вікно прослідковується відсутність задніх сидінь для пасажирів та наявність замість них безлічі посилок.
У розмові із поліцейськими о 16:28 ОСОБА_1 не заперечує того факту, що офіційно працює на «Новій пошті» та здійснює перевезення посилок, однак не вважає, що автомобіль яким він керує має проходити обов`язковий технічний контроль.
Після розгляду справи о 16:35 ОСОБА_1 надана постанова для ознайомлення, останній підписав та отримав її копію.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з п. 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 31.3. «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Відповідно до ч 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Натомість у ч.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 (далі - Порядок №137), вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
Згідно з п.п. 15 п. 2 Порядку №137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч.3 ст. 121 КУпАП.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).
Представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву у якому останній вказує про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, про правомірність дій відповідача та наявність доказів вини особи. 
Надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.
Окрім того, постанова про накладення адміністративного стягнення, містить інформацію щодо особи правопорушника та обставин вчиненого ним правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч.2 ст. 283 КУпАП.
Досліджені у судовому засіданні докази беззаперечно свідчать про те, що 23.07.2026 о 16:20 у м. Чернівцях по вул. Галицький Шлях, 43 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Вказані обставини сторони не заперечують.
Натомість позивач заперечує той факт, що автомобіль Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 , використовувався ним з метою отримання прибутку, а тому підлягав обов`язковому технічному контролю.
Аналіз положень статті 35 Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
- транспортними засобами спеціального призначення;
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
- службовими легковими автомобілями;
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Основним критерієм, який надає можливість працівнику поліції та суду кваліфікувати дії позивача є характеристики транспортного засобу, яким керував позивач, мета використання автомобіля та, відповідно, встановлення обставини, чи підлягає керований позивачем транспортний засіб періодичному обов`язковому технічному контролю.
Із долучених доказів встановлено, що транспортний засіб Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_2 , є легковим авто та належить на праві приватної власності іншій фізичній особі.
Відсутні докази того, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, і таким що не відноситься до категорії транспортних засобів які використовуються в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи в цілому.
Під час перевірки такого авто на момент зупинки поліцейський встановив, що:
- на лобовому склі транспортного засобу розміщено рекламно-розпізнавальний елемент (наліпку) компанії «Нова пошта»;
- у салоні транспортного засобу замість задніх пасажирських сидінь у салоні транспортного засобу розміщено коробки (посилки) компанії «Нова пошта»;
- сам водій (позивач) вказував про те, що працює у компанії «Нова пошта».
Всі ці обставини у сукупності підтверджують фактичний характер використання автомобіля з метою отримання прибутку.
Доказів того, що зазначений транспортний засіб проходив відповідний технічний огляд, що передували даті вчиненні адміністративного правопорушення, позивачем не було надано.
Таким чином, у вказаній справі встановлений факт реєстрації автомобіля на фізичну особу та наявні докази використання авто з метою отримання прибутку (перевезення посилок Нової пошти її працівником на своєму авто).
Також суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Висновки суду
Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.
З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає, що відповідачами як суб`єктами владних повноважень належними доказами доведено правомірність свого рішення, а факт порушення позивачем вимог пункту 31.3 «б» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП підтверджується матеріалами справи та не спростовано в ході судового розгляду даної справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За таких обставин, беручи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень потрібно залишити без змін, а позов без задоволення.
Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Розподіл судових витрат
Згідно з ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, ст.ст. 19, 55, 59, 62 Конституції України, положень Правил дорожнього руху, Закону України «Про Національну поліцію», керуючись ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, 

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – залишити без задоволення.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії БАД № 361254 від 23.07.2026 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП – залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Заводська 22 м. Чернівці, Чернівецька область.

Головуючий суддя | С. А. Асташев