Справа № 336/1121/26
Номер провадження 2/337/2652/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дружини, –
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 (далі за текстом – відповідач) про стягнення аліментів на своє утримання у розмір однієї чверті від усіх видів заробітку до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2026 підсудність справи визначено за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2026 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. 
10.06.2026 від позивача надійшла уточнена позовна заява, недоліки було усунуто.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.
06.07.2026 від представника відповідача надійшов відзив, у якому сторона частково визнала позов, зазначила, що можливим та обгрунтованим розміром аліментів є 1/12 частина від доходу відповідача. Представник відповідача послався на те, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі однієї чверті за судовим наказом. Крім того, аліменти на утримання дитини є суттєво вищими за необхідні. У відповідача немає можливості платити аліменти дружині у розмірі однієї чверті, оскільки матеріальне становище боржника не є стабільним, з нього як з боржника намагаються стягнути заборгованість за кредитним договором. 
Крім того, представник відповідача заявив клопотання про витребування у АТ «Універсал банк» відомостей про отримувача переказів від 03.03.2026, 16.02.2026, 25.02.2026 у розмірі 2 010,05 грн, 3 010,08 грн, 10 050,00 грн, 20 050,00 гривень.
Від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, оскільки факт переказу коштів на вказану картку (аліменти на утримання дитини) не стосується предмету розгляду справи (аліменти на утримання дружини).
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, викладених у позові та інших заявах по суті. Щодо клопотання про витребування доказів зазначила, що позивач не оспорює факт отримання коштів на свою картку на утримання дитини, водночас, вказані обставини стосуються сплати аліментів на утримання саме дитини і не входять в предмет доказування у цій справі.
Відповідач в судові засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Щодо мотивів, якими керувався суд, ухвалюючи рішення за відсутності відповідача та його представника.
В судове засідання 28.07.2026 відповідач не з`явився, явку свого представника не забезпечив. 27.07.2026 від нового представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Судове засідання було відкладено на 10.09.2026.
08.09.2026 від представника відповідача надійшло ще одне клопотання про повторне відкладення судового розгляду у зв`язку з хворобою. Проте, жодних доказів поважності неявки (листок непрацездатності тощо) до клопотання долучено не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд також бере до уваги, що сторона відповідача є обізнаною про судовий розгляд, скористалась своїм правом «бути почутою», надавши свій відзив.
Оскільки відповідач повторно не з`явився в судове засідання, явку своїх представників (два адвоката) не забезпечив, відповідач та його представники не були позбавлені права на дистанційну участь в судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Щодо мотивів, якими керувався суд, відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом
Виходячи із змісту клопотання відповідач просить витребувати у банку АТ «Універсал Банк» («Монобанк») інформацію про отримувача переказів (картка НОМЕР_1 ), водночас, виходячи з BIN-номера картки, емітентом картки не є АТ «Універсал Банк», а тому вказана інформація не може бути витребувана у зазначеного банку.
Крім того, суд бере до уваги, що відповідач просить витребувати вказані відомості для того, щоб довести факт перерахування коштів позивачці на утримання дитини. Проте вказана обставина стороною позивача не оспорюється. Представник позивача в судовому засідання не заперечувала той факт, що позивач дійсно отримувала платежі, однак вказані кошти відповідач переказував на утримання дитини, проте предметом цього позову є стягнення коштів на утримання самої позивачки як дружини, а тому згадані відповідачем перекази не можуть бути належними доказами у цій справі.

Щодо мотивів, якими керувався суд під час ухвалення рішення по суті справи.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, що містяться у цивільній справі, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що позивач і відповідач уклали шлюб 06.07.2022, що підтверджується відповідним свідоцтвом.
Шлюб було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2026 у справі № 337/508/26.
Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Судовим наказом від 07.01.2026, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя (справа 336/55/26), з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.01.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Оцінивши доводи сторін, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для стягнення аліментів. Водночас, відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Дослідивши позиції сторін та доводи щодо фінансової спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі однієї чверті від усіх доходів, суд бере до уваги, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі однієї чверті від своїх доходів.
Водночас, суд також звертає увагу, що відповідач не надав доказів його стійкої непрацездатності або інших обставин, які суттєво можуть впливати на його матеріальний стан; відповідач є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення (дохід, який звільнено від оподаткування), крім того відповідно до положень статті 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на користування пільгами та соціальними гарантіями, передбаченими профільним законодавством. 
Суд критично ставиться до доводів відповідача про наявність боргових зобов`язань, оскільки вказані обставини не можуть самі по собі бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини або дружини.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо врахування факту добровільної сплати аліментів на утримання дитини через неналежність доказів, оскільки з указаних скріншотів (Монобанк) неможливо встановити призначення платежів. Крім того, факт добровільного перерахунку коштів на утримання дитини (обставина, що визнається обома сторонами спору) не звільняє від обов`язку утримання дружини за наявності підстав, визначених положеннями СК України.
Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства
Таким чином, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, водночас, виходячи із засад розумності, беручи до уваги факт утримання дитини (одна четверта від доходу відповідача), суд вважає обґрунтованими аліменти на утримання дружини у розмірі однієї п`ятої від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
З конверта, долученого до позовної заяви, неможливо встановити дату штемпеля, коли позов було отримано поштовим відділенням. За трекінгом відправлення № 6903500233682 також неможливо отримати інформацію («відправлення не знайдено»). 
Тому суд вважає датою подання позовної заяви дату отримання канцелярією Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (06.02.2026).

Щодо розподілу судових витрат.
Суд звертає увагу, що відповідач є учасником бойових дій (в матеріалах справи міститься копія посвідчення НОМЕР_2 ).
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Верховний Суд неодноразово виснував, що правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).
Велика Палата Верховного Суду (постанова від 11.09.2024 у справі № 567/79/23) дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від вказаної правової позиції.
Досліджуючи питання наявності підстав для звільнення від сплати судового збору у цій справі, суд дійшов висновку, що спір є сімейним та не пов`язаний з порушенням прав, законних інтересів та соціальних гарантій позивача як учасника бойових дій.
А відтак, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору.
Керуючись ст. 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354-356 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дружини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі однієї п`ятої від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.02.2026, і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
позивач – ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
відповідач – ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя        Євген ЗАВГОРОДНІЙ