Справа № 739/1220/26
Провадження № 2/739/759/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року          м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Чепурка В.В.,
за участі: 
секретаря судового засідання – Лукаш Н.Я.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:
1.Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі – відповідач) про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належав його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері даний будинок був успадкований його батьком ОСОБА_3 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач належним чином прийняв спадщину батька та є його єдиним спадкоємцем. Водночас через відсутність правовстановлюючих документів вона не може оформити своє право власності на спадкове майно, а саме вказаний вище житловий будинок, у позасудовому порядку.
У підготовче судове засідання позивач не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю.
Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає повністю.
Заяви та клопотання учасників справи
Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 30 червня 2026 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підстав.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с. 9).
З наявної у матеріалах справи виписки із погосподарської книги, наданої старостою с. Печенюги від 03 червня 2026 року вбачається, що згідно погосподарської книги №4 ОСОБА_2 була головою колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Відповідно до технічного паспорту, реєстраційний номер ТІ01:6635-1132-6353-1749, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А-1», 1960 року спорудження, веранда літера «а», сарай літера «Б-1» та погріб літера «Б-2» (а.с. 20-25). 
Водночас, право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 , останньою зареєстроване не було.
Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Таким чином записом в книзі погосподарського обліку підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1960 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На день смерті ОСОБА_2 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 (а.с. 36), який згідно статті 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців ОСОБА_2 за законом.
Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно повідомлення державного нотаріуса Семенівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 41).
Отже, до ОСОБА_3 належним чином прийняв спадщину своєї дружини ОСОБА_2 та є її єдиним спадкоємцем, тому в силу статті 1218 ЦК України до нього перейшли усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 10).
Позивач є сином ОСОБА_3 (а.с. 7), він належним чином прийняв спадщину свого батька та є його єдиним спадкоємцем (а.с. 50), відповідно до нього у порядку спадкування, в силу положень статті 1218 ЦК України, перейшли усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, яке він набув після своєї дружини ОСОБА_2 .
При цьому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав його батьку, оскільки відсутні документи, які б посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказане право не визнається через відсутність правовстановлюючого документа, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю.
Стосовно господарських будівель та споруд, розташованих за адресою:  АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.
Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі – житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.
Враховуючи те, що спір виник внаслідок недбалих дій спадкодавця позивача, який за життя не оформив належним чином право власності на вказаний вище житловий будинок, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивача всі здійснені ним витрати, не стягуючи їх з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, ЄДРПОУ – 04061978, місцезнаходження: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Губернська, 2.

Суддя           В.В. Чепурко