Справа № 308/12720/23
1-кп/308/846/23

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2026 року        м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження № 12023071030000949, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2023, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгорода, українця, студента державного навчального закладу "Ужгородського центру професійно-технічної освіти", місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,
У С Т А Н О В И В:
13 травня 2023 року близько 00 години 35 хвилин, у період дії на території України воєнного стану, який Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, неповнолітній ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, таємно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його в свою власність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на прибудинкову територію, огороджену парканом, за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав велосипед гірський, чорного кольору, з дисковими передніми та задніми гальмами, вартість якого на момент викрадення становила 3 285,00 грн (три тисячі двісті вісімдесят п`ять грн 00 копійок).
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 не зумів довести свій злочинний умисел до кінця, так як був зупинений та затриманий громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчіний замах на вчинення таємного викрадення чужого майна, пов`язане з проникненням на прибудинкову територію, вчинене в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого ним злочину, при цьому показав, що є круглим сиротою, з рідних має тільки рідну сестру. На час вчинення кримінального правопорушення навчався в училищі. У день вчинення злочину гуляв з друзями, повертаючись до училища, побачив відкриті ворота на приватному домоволодінні по вулиці Гагаріна, де стояв велосипед, після чого зайшов в двір, сів на велосипед та й поїхав. Не встиг проїхати 3 метри як його зупинив власник велосипеда, який одразу викликав поліцію. Велосипед згодом, як йому відомо, повернули власнику. Додав, що щиро шкодує про вчинене, переусвідомив свою поведінку. За період з 2023 року нічого подібного більше не вчиняв. Має намір поїхати на заробітки та створити сім`ю. Більше такого не повториться.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив встановлення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат. При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що у цьому разі вони позбавлені права оскаржити фактичні обставини даного кримінального провадження в апеляційному порядку.
На підставі доказів, досліджених у ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна, пов`язаного з проникненням на прибудинкову територію, вчинене в умовах воєнного стану.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у неповнолітньому віці та внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Визначаючи вид та міру покарання, яке слід обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , суд взяв до уваги положення статей 50, 65 та 103 КК України, відповідно до яких покарання є заходом примусу, який полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Таке покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. У разі вчинення злочину неповнолітнім, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 КК України, врахуванню підлягають умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Згідно з досудовою доповіддю, складеною провідним інспектором Ужгородського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак, судимість погашена. За уподобаннями, хобі та зайнятістю, виокремлює перегляд хороших фільмів, проводити час за роботою або з близькими. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 у його колі друзів відсутні особи, які притягались раніше до кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_4 має плани створити повноцінну сім`ю, знайти офіційну стабільну роботу для забезпечення нормального функціонування в соціумі.
На підставі наведеного, враховуючи особу обвинуваченого, умови його життя та виховання, рівень його розвитку, вчинення ним злочину у неповнолітньому віці, обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку за можливе застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, з можливістю виправлення засудженого без реального відбування покарання, шляхом звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що, на думку суду, буде повністю відповідати вимогам ст. ст. 50, 65, 103 КК України, а саме сприятиме виправленню обвинуваченого, а також запобігатиме вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 7-29, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Речовий доказ у справі, а саме велосипед чорного кольору без маркування, який повернуто потерпілому ОСОБА_10 , вважати переданим за належністю. 
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Суддя        ОСОБА_1