ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року	справа № 380/2003/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, - 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення з 03.01.2023 року; 
зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 03.01.2023 по дату фактичного звільнення; 
визнати протиправним рішення щодо відмови у звільненні з військової служби за станом здоров`я; 
зобов`язати звільнити з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК № 214/3 від 27 березня 2024 року та виключити зі списків особового складу; 
зобов`язати виплатити усі кошти передбачені при звільненні за станом здоров`я, включаючи виплати за не використану відпустку.

В обгрунтування позову зазначає, що не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні, а проходить у справі як свідок, що не є законною підставою для припинення грошового забезпечення. Дії та бездіяльність відповідача щодо невиплати належного мені грошового забезпечення є протиправними та порушують його права. Законодавство не передбачає кримінальне провадження як підставу для відмови у звільненні за станом здоров`я, навпаки особа яка визнана військово-лікарською комісією не придатною до військової служби з виключенням з військового обліку, має бути звільнена негайно. 
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві вказала, що військова служба позивачу на сьогоднішній день не поновлена. Таким чином, позивач є військовослужбовцем, якому військова служба призупинена відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та останній не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Вказує, що з дня самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби такому військовослужбовцю призупиняється виплата грошового забезпечення, про що видається відповідний наказ. З 26.04.2023 (день призупинення військової служби та виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 ) позивач не входить до чисельності збройних сил, тому у Збройних Силах України з 26.04.2023 для позивача відсутній як безпосередній так і прямий начальники за службовим становищем, яким він повинен подавати рапорт про звільнення по команді відповідно до приписів пункту 233 Положення, також відсутній прямий начальник, який має право видавати наказ по особовому складу про його звільнення з військової служби відповідно до вимог статті 225 Положення. Отже, прийняття командиром військової частини рішення про звільнення з військової служби можливо щодо особи, яка перебуває на військовій службі, тобто входить до чисельності Збройних Сил України та зарахована до списків особового складу певної військової частини. Позивач з 26.04.2023 до таких осіб не належить. Таким чином, звільнення позивача не належить до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки з 26.04.2023 (день призупинення військової служби та виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 ) командир військової частини НОМЕР_1 не є начальником відносно позивача за службовим становищем у розумінні приписів статей 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який відповідно до приписів пунктів 225, 233 Положення уповноважений розглядати рапорт на звільнення та видавати наказ по особовому складу про звільнення з військової служби. У матеріалах справи відсутні докази відновлення військової служби позивачу відповідним наказом по особовому складу, досудове розслідування кримінального провадження за фактом відсутності позивача на службі триває. Таким чином, станом на дату написання рапорту на звільнення, на час його розгляду військовою частиною НОМЕР_1 та на даний час позивач вважається таким, що звільнений з займаної посади та йому призупинено військову службу у Збройних Силах України з 26.04.2023, призупинено виплату грошового забезпечення і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключено його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . В силу вимог частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на даний час позивач не входить до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. звільнення військовослужбовців з військової служби, військова служба яких була призупинена, можливе до відновлення військової служби лише за наслідками набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Інші підстави звільнення з військової служби до таких осіб можуть бути застосовані за наслідками розгляду відповідного рапорту на звільнення з військової служби, лише після продовження військової служби на підставі наказу командира військової частини по особовому складу у зв`язку з набранням законної сили виправдувальним вироком, закриттям кримінального провадження.
Позивач у відповіді на відзив вказав, що відсутність його на місці служби була зумовлена об`єктивними поважними причинами про які відповідач був повідомлений перед наданням відпустки під час відпустки тощо. Вказує, що перебував на тривалому стаціонарному лікуванні, а стан здоров`я в основному був періодами критичним гіпертонічна хвороба тощо, що у свою чергу могло призвести до тяжких наслідків та не навіть поправних наслідків, про що свідчать додані до матеріалів справи медичні документи, також є наданий висновок ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку який унеможливлює подальше проходження служби. Також наголошує, що під час перебування у відпустці він мав явні медичні показники для госпіталізації, проте Відповідач, всупереч вимогам Статуту внутрішньої служби ЗСУ, не скерував його на лікування та ВЛК, а натомість безпідставно подав відомості про нібито самовільне залишення частини. Твердження про «вчинення СЗЧ» повністю спростовується матеріалами кримінального провадження №62023140110000158, яке вже було закрите на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діях ознак та складу злочину), що підтвердило відсутність складу правопорушення. Попри подальше поновлення справи, по теперішній час він перебуває у процесуальному статусі свідка. Командир військової частини НОМЕР_1 , як посадова особа органу військового управління, залишається відповідальним за кадрове забезпечення до моменту остаточного звільнення та виключення зі списків частини військовослужбовця. Спроби Відповідача посилатися на процедурні перепони, які він самі створює, є свідомими діями та бездіяльністю які порушують мої права як військовослужбовця та права гарантовані Конституцією України, іншими нормативно - правовими актами тощо. Призупинення служби - це тимчасовий стан, який не розриває правового зв`язку між військовослужбовцем та військовою частиною. Командир військової частини НОМЕР_2 залишається суб`єктом владних повноважень, відповідальним за кадровий облік військовослужбовців. Будь-які процедурні труднощі, спричинені діями та бездіяльністю Відповідача видання наказів, не видання наказів тощо, не можуть обмежувати право на звільнення з військової служби за станом здоров`я за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язокі військову службу «, також не має прямої норми закону яка б передбачала та блокувала звільнення за станом здоров`я військовослужбовців. Правових перешкод для поновлення на службі та оформлення звільнення за станом здоров`я немає, а дії та бездіяльність командування на мою думку є протиправною та незаконною. Висновок ВЛК № 214/3 від 27.03.2024 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку є імперативною підставою для звільнення згідно з п. «б» ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказ про призупинення служби в даному випадку не може скасувати його звільнення з військової служби та призупинення статусу військовослужбовця, оскільки за станом здоров`я він більше не може бути військовослужбовцем про що свідчить діючий висновок ВЛК. ідповідачем до відзиву не надано копії постанови про поновлення кримінального провадження, на яку він посилається, а також не надано грошовий атестат, що має істотне значення для повного та об`єктивного розгляду справи.
ІНФОРМАЦІЯ_2 і відзиві зазначає, що на момент звернення позивача до суду відсутні дані щодо наявності чи відсутності кримінального провадження за фактом самовільного залишення військової частини, що і стало підставою для призупинення служби ОСОБА_1 , відсутні дані щодо поновлення на військовій службі позивача у порядку визначеному Положенням. Крім цього позивачем не дотримано вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та порядку визначеному Положенням в частині звільнення із військової служби, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог та видання наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Ухвалою суду від 23.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 12.03.2026 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 11.05.2026 року залучено другого відповідача, а розгляд справи розпочато спочатку.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 29.06.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №42 від 04.03.2022 року позивач вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.12.2022 року, в якій просив звільнити його від службових обов`язків у зв`язку із станом здоров`я на підставі висновку №7707096.
Позивач звернувся до відповідача із рапортами від 02.01.2022 року, від 03.01.2022 року, від 04.01.2022 року, від 05.01.2022 року, від 13.01.2023 року, від 24.01.2023 року, від 26.01.2023 року, від 30.01.2023 року, від 16.02.2023 року, від 24.02.2023 року, від 12.03.2023 року, від 12.04.2023 року, від 13.04.2023 року, від 29.04.2023 року, від 06.06.2023 року в яких просив надати призначення на військово-лікарську комісію у зв`язку із станом здоров`я, а також в подальшому просив розглянути усі попередні рапорти; надати йому окремі документи.
В подальшому позивач звертався із відповідними рапортами, скаргами до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, ТУ ДБР у м.Львові.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.2023 року позивача знято зі всіх видів забезпечення з 05.01.2023 року як такого, що самовільно залишив частину.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 26.01.2023 року позивача увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 15.01.2023 року.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 31.01.2023 року повідомила позивача, що згідно з статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Рапорт подано з порушень, так порушенням цієї статті. як адресований своєму прямому командиру, а не безпосередньому, що є Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008. На військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником: штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об?єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Частина зазначених документів видаються начальником медичної служби військової частини, що є обов?язковим при направленні, так як, до рапорту не було додано , документів що можуть бути підставою для скерування військовослужбовця на проходження військово - лікарської комісїї, на підставі вього вищевикладеного, рапорт не підлягає задоволенню.
Листом від 07.02.2023 року військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об?єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). До рапорту не було додано документів що можуть бути підставою для скерування військовослужбовця на проходження військово - лікарської комісії. Відповідно до акту службового розслідування щодо відсутності на службі 03.01.23 подано у відповідні органи повідомлення про вчинення діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення. Направлення на ВЛК не є можливим, так як позивач знаходиться поза межами підрозділу у якому проходить військову службу. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини (по особовому складу) НОМЕР_1 №19-рс від 27.04.2023 року позивачу призупинено військову службу у Збройних Силах України з 26.04.2023 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №120 від 28.04.2023 року позивачу призупинено військову службу, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 26.04.2023 року
Військова частина НОМЕР_1 листом від 28.04.2023 року повідомила позивача, що на підставі абзацу 1 пункту 14 розділу XXXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення. Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008: На військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об?єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). До рапорту не було додано документів що можуть бути підставою для скерування військовослужбовця на проходження військово - лікарської комісії. Відповідно до акту службового розслідування щодо відсутності на службі 03.01.23 подано у відповідні органи повідомлення про вчинення діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення. Направлення на ВЛК не є можливим, так як він знаходиться поза межами підрозділу у якому проходить військову службу. Для урегулювання питання, необхідно прибути в місце розташування підрозділу та подати рапорт встановленим порядком.
Листом від 24.06.2023 року військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №19-РС від 27.04.23, йому було призупинено військову службу на підставі внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62023140110000158, відповідно до статті 144' Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" та виключено зі списків особового складу військової частини. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №19 -РС від 27.04.23 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 за Вих.№2116 від 22.05.23. Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, На військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об?єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Таким чином, військова частина НОМЕР_1 не може направити його на лікування так як йому призупинена військова служба та він знаходиться поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 27.05.2024 року, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, а саме: за станом здоров`я на підставі висновку військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби від 20.03.2024 №214/3. На день виключення зі списків військової частини просив виплатити всі належні грошові кошти, зокрема грошове забезпечення, компенсацію за невикористані дні відпустки, одноразову грошову допомогу при звільнені мобілізованих, одноразову грошову допомогу для осіб, які звільняються зі служби за станом здоров`я, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу, тощо. Також повідомив, що згідно постанови від 16.05.2024, КП №62023140110000158 від 26.04.2023 закрито у із відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення, у зв`язку із чим період з 03 січня 2023 року необхідно зарахувати до періоду проходження військової служби та загальної вислуги років.
Також позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 27.05.2024 року, в якому просив нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з січня 2023 року до дня звільнення з військової служби за станом здоров`я (свідоцтва про хворобу №214/3 від 20.03.2024). Зазначив, що кримінальне провадження №62023140110000158 від 26.04.2023 за кваліфікацією с. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діяннях молодшого сержанта ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Таким чином з 03.01.2023 року йому було призупинено виплату грошового забезпечення та відповідне повідомлення від 10.02.2023 №222 разом із матеріалами службового розслідування передано у правоохоронні органи. Під час розгляду матеріалів розслідування, слідчими ТУ ДБР було встановлено, що він перебував на лікуванні та неодноразово звертався у військову частина НОМЕР_1 , Військову службу правопорядку та самостійно прибув до ТУ ДБР, який встановив, що у його діях відсутній склад злочину. Таким чином, зупинення виплат грошового забезпечення з 03.01.2023 по даний час є неправомірним та підлягає перерахунку з моменту такого зупинення.
Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 30.09.2024 року, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту б п. 2 частини 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, а саме за станом здоров`я на підставі висновку військово -лікарської комісії про не придатність до військової служби з виключенням з військового обліку від 27.03.2024 №214/3. Вказав, що кримінальне провадження №62023140110000158 від 26.04.2023 за кваліфікацією ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діяннях молодшого сержанта Назара БУРОГО складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Тому період від 03 січня 2023 року по день звільнення його з військової служби, необхідно зарахувати до періоду проходження ним військової служби та загальної вислуги років. Також повідомив, що на підставі висновку військово -лікарської комісії від 27.03.2024 №214/3 молодший сержант Назар БУРИЙ не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Окрім того, позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 30.09.2024 року, в якому просив нарахувати та виплатити йому недоотримане грошове, речове, продовольче та інші передбачені виплати за період з 03.01.2023 року до дня звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК №214/3 від 27.03.2024 року.
Листом від 10.01.2025 року відповідач повідомив представника позивача, що Військовою частиною НОМЕР_1 оскаржено у встановленому порядку до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону постанову про закриття кримінального провадження від 16 травня 2024 року внесеного в ЄРДР №62023140110000158 в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 303, 304 КПК України та спірну постанову скасовано. По факту розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби на основі Свідоцтва про хворобу №214/3 виданого 27 березня 2024, заявнику 25 жовтня 2024 року за вих. №2879 надано відповідь про залишення рапорту без задоволення з вищевказаних в п. 1,2 відповіді підстав.
Листом від 10.01.2025 року військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №5 молодший сержант ОСОБА_2 , начальник складу складів господарчого відділення взводу логістики роти логістики військової частини НОМЕР_1 знятий зі всіх видів грошового забезпечення як такий, що самовільно залишив військову частину. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №19-РС від 27 квітня 2023 року молодшому сержанту ОСОБА_3 , колишньому начальнику складів роти логістики управління НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України призупинено військову службу у Збройних Силах України з 26 квітня 2023 року, як такому, що самовільно залишив військову частину. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №120 від 28.04.2023 молодшому сержанту ОСОБА_3 , колишньому начальнику складів роти логістики військової частини НОМЕР_1 , призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено документи до ІНФОРМАЦІЯ_6 з 26 квітня 2023 року. Військовою частиною НОМЕР_1 оскаржено у встановленому порядку до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону постанову про закриття кримінального провадження від 16 травня 2024 року внесеного в ЄРДР №62023140110000158 в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 303, НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 та спірну постанову скасовано. По факту розгляду рапорту ОСОБА_4 щодо звільнення з військової служби на основі Свідоцтва про хворобу №214/3 виданого 27 березня 2024, заявнику 25 жовтня 2024 року за вих.№2879 надано відповідь про залишення рапорту без задоволення з вищевказаних в п.1,2 відповіді підстав.
Окрім того, позивачу були надані відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 , Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м.Львові.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення з 03.01.2023 року; відмова у звільненні з військової служби за станом здоров`я та не виплата усіх коштів передбачених при звільненні за станом здоров`я, включаючи виплати за не використану відпустку.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Частиною другою ст.3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. 
Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч.2 ст.55 Конституції України).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №2232).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Згідно із ч.2 ст.2 Закону №2232 проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з абзацом тринадцятим ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» №1933-XII від 06.12.1991 року (з наступними змінами та доповненнями), особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ.
У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на час розгляду даної справи.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №2232 початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у навчальну частину (центр) з територіального центру комплектування та соціальної підтримки (збірного пункту) - для громадян, направлених для проходження базової військової служби; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; 5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, для громадян України, які добровільно прибули до військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період; 6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється (абзац перший ч.2 ст.24 Закону №2232).
Абзацом другим цієї норми передбачено, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються (абзац третій ч.2 ст.24 Закону №2232).
Як передбачено в абзаці четвертому згаданої норми, час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Згідно із абзацом п`ятим ч.2 ст.24 Закону №2232 військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Як передбачено в абзаці шостому вказаної норми, військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац восьмий ч.2 ст.24 Закону №2232).
Як передбачено в абзаці десятому ч.2 ст.24 Закону №2232 для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.
За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення (абзац одинадцятий ч.2 ст.24 Закону №2232).
Як передбачено в абзаці дванадцятому цієї норми, військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.
Військовослужбовцям, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військові частини або місця проходження служби чи дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань, період з дня самовільного залишення військової частини (місця проходження військової служби) або вчинення дезертирства до дня повернення до виконання військового обов`язку не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. Таким військовослужбовцям упродовж цього періоду виплата грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення на них пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, не здійснюються (абзац п`ятнадцятий ч.2 ст.24 Закону №2232).
Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану за станом здоров`я (підп. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232).
Відповідно до абзацу першого п.144-3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (з наступними змінами та доповненнями; далі – Положення), звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України (абзац другий вказаної норми).
Як передбачено в абзаці третьому п.144-3 Положення, у разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України (абзац четвертий п.144-3 Положення).
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади: видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини; організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту; надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України (абзаци п`ятий-восьмий п.144-3 Положення).
Відповідно до абзацу першого п.144-5 Положення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Відповідно до абзацу другого згаданої норми, військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України (абзац третій п.144-5 Положення).
В силу абзацу першого п.144-6 Положення, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення (абзац другий п.144-6 Положення).
Відповідно до абзацу третього цієї норми, продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В подальшому, позивачу призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини; документи було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстава - внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62023140110000158.
Окрім того, позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення на цій же підставі.
Також судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортами, в яких просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "б" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232.
Враховуючи зазначені раніше правові норми, суд звертає увагу, що звільнення військовослужбовців з військової служби, військова служба яких була призупинена, можливе за наслідками набрання законної сили обвинувальним вироком суду або за наслідками розгляду відповідного рапорту на звільнення з військової служби, після продовження військової служби у зв`язку з набранням законної сили виправдувальним вироком, закриттям кримінального провадження на підставі наказу командира військової частини по особовому складу.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що твердження відповідача про вчинення ним СЗЧ повністю спростовується матеріалами кримінального провадження №62023140110000158, яке вже було закрите на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діях ознак та складу злочину), що підтвердило відсутність складу правопорушення.
Однак, матеріалами справи, поясненнями відповідача підтверджується, що військовою частиною НОМЕР_1 було оскаржено до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону згадану позивачем постанову про закриття кримінального провадження №62023140110000158 та таку постанову скасовано.
Відтак, у даному випадку кримінальне провадження стосовно самовільного залишення позивачем військової частини не є закритим.
Окрім того, матеріали справи не містять жодних доказів повернення позивача до військової частини НОМЕР_1 , продовження йому після цього військової служби відповідним наказом командира вйськової частини НОМЕР_1 по особовому складу, скасування наказів військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.2023 року, №26 від 26.01.2023 року, №19-рс від 27.04.2023 року, №120 від 28.04.2023 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду даної справи, позивач вважається таким, що звільнений із займаної посади та йому призупинено військову службу у Збройних Силах України, призупинено виплату грошового забезпечення і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та його виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . В силу вимог ч.2 ст.24 Закону №2232 на даний час позивач не входить до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відтак, на переконання суду, заявлені позивачем вимоги з приводу зобов`язання відповідача звільнити з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК № 214/3 від 27 березня 2024 року та виключити зі списків особового складу не підлягають задоволенню із тих причин, що законодавством не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби для осіб, військову службу яким призупинено.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах у постановах від 13.11.2023 у справі №120/4805/23, від 05.03.2025 у справі №380/11312/23, від 10.07.2025 у справі №500/7069/24, від 30.09.2025 у справі №160/21054/24, від 02.12.2025 у справі №340/3281/25.

Щодо вимог з приводу нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 03.01.2023 по дату фактичного звільнення; виплати усіх коштів передбачених при звільненні за станом здоров`я, включаючи виплати за не використану відпустку.
Суд зазначає, що нормами Закону №2232 та Положення чітко передбачено, що військовослужбовцям, військову службу яких призупинено, призупиняється також і виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення.
Враховуючи, що позивачу призупинено військову службу, щодо нього не ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, стосовно нього не закрито кримінальне провадження №62023140110000158, у відповідача відсутні будь-які підстави для виплати йому недоотриманого грошового забезпечення за період з 03.01.2023 по дату фактичного звільнення.
Відтак, позовні вимоги у цій частині є безпідставними та також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень діями відповідача та другого відповідача критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, вказані витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович