Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 179/936/26
Провадження № 2/542/995/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді – Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

18.05.2026 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з позовом до ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12120 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 07.05.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) №07.05.2025-100000096, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 168 днів. Дата повернення кредиту – 21.10.2025. Процентні ставки «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування Кредитом, які застосовуються у відповідних періодах. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 12120 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту – 4000 грн., по процентам – 5320 грн., комісії за надання кредиту – 200 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 600 грн., неустойка – 2000 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12120 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 11.08.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 54).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 56), в позовній заяві просив справу розглядати без його участі (а.с. 14 на звороті).
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 57) та не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав.
Ухвалою суду від 14 вересня 2026 року встановлено заочний розгляд справи.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 07.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №07.05.2025-100000096, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 168 днів. Дата повернення кредиту 21.10.2025 року. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (а.с. 25-31).
Як вбачається з листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 12.05.2026 року було успішно перераховано кошти 07.05.2025 на суму 4000 грн. на картку НОМЕР_1 , призначення платежу: видача за договором кредиту №07.05.2025-100000096 (а.с. 23).
Відповідно до п.10.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) вбачається, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року (а.с.25 на звороті-28).
Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 07.05.2025, відповіді позичальника про прийняття пропозиції було підтверджено укладення кредитного договору на вищенаведних умовах (а.с. 25 на звороті-31). 
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Так, відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості.
Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість за кредитним договором №07.05.2025-100000096 від 07.05.2025 року в сумі 12120 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 4000 грн., по процентам – 5320 грн., комісії за надання кредиту – 200 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 600 грн., неустойка – 2000 грн.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. 
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).
Так в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором №07.05.2025-100000096 від 07.05.2025 року з ТОВ «Споживчий центр» в сумі 4000 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування в повному обсязі.
Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору, підлягають задоволенню.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов договору №07.05.2025-100000096 від 07.05.2025 року сторонами погоджено строк кредитування терміном 168 днів, процентні ставки – 1,00% та 0,5% (а.с. 25 - 31).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що саме за наведеними відсотковими ставками та в межах строку кредитування розраховано заборгованість ОСОБА_1 за відсотками (а.с.32-34).
Також, за умовами заявки (а.с.28 на звороті), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) (а.с.29 на звороті), сторонами погоджено нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 2000 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
При цьому, в наданому розрахунку заборгованості (а.с.32-34) штраф нараховано за період з 21.05.2025 по 23.06.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану, відповідно й неустойка за невиконання/неналежного виконання зобов`язання, також нарахована в період дії в Україні воєнного стану.
Отже, позивачем не враховано вищевказаних положень Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та безпідставно нараховано неустойку за кожен день невиконання зобов`язання, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягає.
Таким чином, у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість за договором №07.05.2025-100000096 від 07.05.2025 року в розмірі 10120 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 4000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5320 грн, 200 грн. - комісія, пов`язана з наданням кредиту, 600 грн. – комісія за обслуговування кредитної заборгованості, яка й підлягає стягненню з нього на користь позивача.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 83,50% з розрахунку: 10120,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100%: 12120,00 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 83,50% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2223,10 грн. з розрахунку: 2662,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 83,50% (відсоток задоволених позовних вимог).
Крім того, позивачем заявлено про стягнення витрат на поштову відправку документів відповідачу в розмірі 116,58 грн.
Положеннями частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина друга статті 140 ЦПК України).
Відповідно до квитанції №2063304 від 14.05.2026 «Поштова служба «Е-Пост» позивачем понесено витрати на відправку копії позову з додатками для відповідача на загальну суму 116,58 грн (а.с.17).
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволені частково, витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 116,58 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Та сума витрат на поштову відправку документів відповідачу, що підлягає стягненню з нього складає 97,34 грн. з розрахунку: 116,58 грн (сума витрат на відправку копії позову з додатками для відповідача) х 83,50% (відсоток задоволених позовних вимог) : 100.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №07.05.2025-100000096 від 07.05.2025 в розмірі 10120 (десять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 4000 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом – 5320 грн., заборгованості за комісією за надання кредиту – 200 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 600 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2223 (дві тисячі двісті двадцять три) грн. 10 коп. та витрати за відправку документів відповідачу у розмірі 97 (дев`яносто сім) грн. 34 коп.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул.Саксаганського, буд.133А, м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833; 
відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 14 вересня 2026 року.
Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області       Ю.О. Афанасьєва