Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 
(заочне)

Справа №363/2517/26 
Провадження №2/377/531/26 

14 вересня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої – судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання – Приліпко К.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
У С Т А Н О В И В:
22 квітня 2026 року до Вишгородського районного суду Київської області в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник Варшавський К.А., посилаючись на статті 3, 13, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525-526, 610-611, 626, 638, 1046, 1077 ЦК України, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованість за договором позики № 75346946 у розмірі 29 925,83 гривень, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 662,40 гривень, витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів, у розмірі 381,74 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75346946. Для отримання кредитних коштів відповідач самостійно ініціював реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Під час проходження процедури ідентифікації та верифікації відповідач власноруч заповнив електронну анкету. Ознайомившись із запропонованими істотними умовами, відповідач висловив своє повне та беззаперечне волевиявлення на укладення договору на суму 15 000 гривень, шляхом його акцептування через введення унікального електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що був згенерований системою, а саме: Xyr8UG1Ay1 та направлений виключно на фінансовий номер телефону відповідача - НОМЕР_1 . ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» після криптографічного підтвердження правочину перерахував грошові кошти в сумі 15 000 гривень на банківську картку відповідача. 02.11.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 029-021122 від 02.11.2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором № 75346946. 17.12.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025, відповідно до якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором № 75346946. Таким чином, ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 75346946. Загальна сума заборгованості становить 29 925,83 гривень, з яких: заборгованість за сумою позики — 15 000 гривень; проценти за користування позикою — 8 955,83 гривень; комісія — 5 970 гривень, яка підлягає стягненню з урахуванням положень статей 525-526, 530, 610, 626, 628, 1049-1050 ЦК України з відповідача на користь позивача (а. с. 3-6).
Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2026 року, в порядку частини першої статті 31 ЦПК України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області, яка надійшла до канцелярії суду 25 травня 2026 року (а. с. 63).
Ухвалою судді від 26 травня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 липня 2026 року (а. с. 69-70).
20 липня 2026 року судове засідання було знято з розгляду та призначено судове засідання на 05 серпня 2026 року (а. с. 77).
Ухвалою суду від 05 серпня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14 серпня 2026 року (а. с. 83-84).
Ухвалою суду від 14 серпня 2026 року відкладено розгляд справи на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України на 28 серпня 2026 року (а. с. 93-94).
Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином через електронний кабінет. В позовній заяві позивач, від імені якого діє представник Варшавський К.А., просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином через електронний кабінет. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов, клопотання про відкладення судового засідання до суду він не надіслав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суд не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 серпня 2026 року суд ухвалив заочне рішення у справі.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором, зокрема, відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Xyr8UG1Ay1 (далі - договір № 75346946) (зв. ст. а. с. 7-8).
Відповідно до пункту 1 договору № 75346946 за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Пунктом 2 договору № 75346946 визначено параметри позики, зокрема: сума позики – 15 000 гривень; строк позики/строк договору – 30 днів; процентна ставка (базова, фіксована) – 1,99 % за день; дата надання позики - 10.08.2021; дата повернення позики (останній день) – 09.09.2021; знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,70% за день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) (не застосовується в період карантину) - 2,70 % за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 906,08%; орієнтовна загальна вартість позики – 18 134,25 гривень.
Як вбачається з пункту 3 договору № 75346946, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно з пунктом 4 договору № 75346946, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Згідно з пунктом 12 договору № 75346946, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком № 1 до договору позики № 75346946 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.08.2021, дата видачі кредиту – 10.08.2021, чиста сума кредиту – 15 000 гривень; дата платежу – 09.09.2021, загальна вартість кредиту – 18 134,25 гривень, яка складається з : 15 000 гривень - сума кредиту за договором/погашення суми кредиту; 3134,25 гривень - проценти за користування кредитом; платежі за додаткові та супутні послуги – 0,00 гривень (а. с. 8).
10 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_1 перед укладенням договору позики № 75346946 від 10.08.2021 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором R4L24ySOVq паспорт споживчого кредиту, в якому викладені основні умови кредитування (зв. ст. а. с. 8, а. с. 9). 
Згідно з інформацією ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000111758/ТНПП від 21.01.2026, відповідно до договору на переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 було завершено наступну платіжну операцію: дата – 10.08.2021 року; номер платежу – 8c5a194a-b655-48f5-9d82-38289a223925; сума – 15 000 гривень; отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 (зв. ст. а. с. 13).
Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», загальна заборгованість відповідача за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, станом на 13.12.2022 становить 29 925,83 гривень (зв. ст. а. с. 9, а. с. 10-13).
У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника.
02 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу № 029-021122 (а. с. 19-25).
Відповідно до умов договору факторингу № 029-021122 від 02.11.2022, витягу з реєстру прав вимог № 12/12/22 від 12.12.2022, що відступаються клієнтом факторові відповідно до договору факторингу № 029-021122 від 02 листопада 2022 року, платіжних інструкцій № 676 від 21.12.2022, № 677 від 21.12.2022, № 664 № 14.12.2022, № 697 від 13.01.2023, № 715 від 27.01.2023, № 692 від 29.12.2022, вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 в розмірі 29925,83 гривень перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (а. с. 19-29).
Питання дійсності договору факторингу № 029-021122 від 02.11.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу № 029-021122 від 02.11.2022 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
17 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 17/12/25-01 (зв. ст. а. с. 29, а. с. 30-36).
Відповідно до умов договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025, Реєстру боржників до договору факторингу № 17/12/2025 від 17.12.2025, платіжної інструкції № 14 від 17.12.2025, вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 в розмірі 29925,83 гривень перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (зв. ст. а. с. 29, а. с. 30-39).
Питання дійсності договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша цієї статті). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом частини першої статей 626, 628-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 укладено в електронній формі.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII).
Згідно із частиною першою статті 13 Закону № 675-VIII розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Частиною другою вказаною статті передбачено, що способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Пунктом 159 розділу VIII «Загальні правила документообігу за операціями з використанням платіжних інструментів» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 за №164, передбачено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, підписаний 10 серпня 2021 року позичальником ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Xyr8UG1Ay1. Електронний договір містить особисті дані позичальника, реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП, номер електронного платіжного засобу. Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначеному договорі матеріали справи не містять.
Отже, для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог статей 11 і 12 Закону № 675-VIII.
Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Вказані обставини свідчать про належне укладення договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, в тому числі погодження відповідача ОСОБА_1 з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, позивач просить стягнути заборгованість за вказаним договором в розмірі 29925,83 гривень, яка складається із заборгованості за сумою позики в розмірі 15000 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 8955,83 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 5 970 гривень.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, в розмірі 29925,83 гривень, яка складається із заборгованості за сумою позики в розмірі 15000 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 8955,83 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 5 970 гривень, суд виходить з такого.
Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість за сумою позикою становить 15 000 гривень, заборгованість за процентами, нарахованими за період з 10.09.2021 по 16.05.2022, становить 8 955,83 гривень (зв. ст. а. с. 9, а. с. 10-13).
З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу нараховані проценти за період з 10.09.2021 по 16.05.2022 в розмірі 8 955,83 гривень, виходячи із процентної ставки – 1,99 % (зв. ст. а. с. 9, а. с. 10-13).
Як зазначено в договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, сторони врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, відповідно до пункту 2.3 договору, у розмірі 1,99 %. Сторонами було погоджено строк дії позики (строк договору), відповідно до пункту 2.2 договору - по 09.09.2021 (30 днів).
З розрахунку заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 за період з 10.08.2021 по 08.02.2022 було сплачено 18 420,97 гривень на погашення процентів, а саме: 08.09.2021 – 38,24 гривень; 08.09.2021 – 2 991,68 гривень; 07.10.2021 – 3 001,50 гривень, 06.11.2021 – 3 105 гривень; 06.12.2021 – 3 105 гривень; 05.01.2022 – 3 105 гривень, 08.02.2022 – 3 074,55 гривень. Станом на 16.05.2022 розмір заборгованості зі сплати процентів за користування позикою, нарахованих за період з 10.09.2021 по 16.05.2022, становить 8955,83 гривень (зв. ст. а. с. 9, а. с. 10-13).
Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 не містить умов щодо пролонгації та автопролонгації договору. Доказів того, що строк кредитування між сторонами договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 продовжувався, суду позивачем не надано. 
В матеріалах справи відсутні докази того, що між кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода з метою продовження строку кредитування.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і автопролонгації та відповідно нарахування процентів за користування позикою протягом строку, більшого, ніж 30 днів з дня укладення договору позики.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Враховуючи викладене, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 поза межами строку кредитування, тобто після 09.09.2021, є безпідставним.
З розрахунку заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 за період з 10.08.2021 по 09.09.2021 сплачено 3029,92 гривень, за період з 10.09.2021 по 08.02.2022, після закінчення стоку кредитування, було сплачено відповідачем 15 391,05 гривень. 
Враховуючи, що нарахування процентів за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, після закінчення строку кредитування, тобто після 09.09.2021, є безпідставним, доказів того, що строк кредитування між сторонами за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 продовжувався, суду позивачем не надано, відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими за період з 10.09.2021 по 08.02.2022, після закінчення строку кредитування, у розмірі 8955,83 гривень задоволенню не підлягають, а сплачені сума коштів в розмірі 15 391,05 гривень, яка була зарахована на сплату процентів, нарахованих за період з 10.09.2021 по 08.02.2022, тобто після закінчення строку кредитування, мали бути зараховані кредитодавцем у погашення суми позики, чого зроблено не було.
Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 5970 гривень, суд виходить з такого.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з пункту 3 договору № 75346946, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у Додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком № 1 до договору позики № 75346946 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.08.2021, дата видачі кредиту – 10.08.2021, чиста сума кредиту – 15 000 гривень; дата платежу – 09.09.2021, загальна вартість кредиту – 18 134,25 гривень, яка складається з : 15 000 гривень - сума кредиту за договором; 3134,25 гривень - проценти за користування кредитом; платежі за додаткові та супутні послуги – 0,00 гривень (а. с. 8).
З договору позики № 75346946 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.08.2021  вбачається, що умовами вказаного договору не передбачена комісія, її розмір та порядок її нарахування. Крім цього, у відповідності до пункту 3 договору № 75346946, у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком № 1 до договору позики № 75346946 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.08.2021 року, платежі за додаткові та супутні послуги становлять 0,00 гривень.
Також варто зазначити, що у розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», загальна заборгованість відповідача за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021, станом на 13.12.2022 становить 29 925,83 гривень та складається із: 15 000 гривень – сума позики; процентів, нарахованих за період з 10.09.2021 по 16.05.2022, в розмірі 8 955,83 гривень (зв. ст. а. с. 9, а. с. 10-13). У вказаному розрахунку заборгованості не зазначений розмір заборгованості за комісією.
З урахуванням наведеного, враховуючи, що умовами договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 нарахування комісії не передбачено, тому заборгованість за комісією у розмірі 5 970 гривень є необґрунтованою, відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 5 970 гривень слід відмовити. 
За таких обставин, враховуючи, що відповідач відповідно до умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75346946 від 10.08.2021 та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка є Додатком № 1 до вказаного договору позики, повинен був сплатити заборгованість в розмірі 18134,25 гривень, яка включає заборгованість за сумою позики -15000 гривень та проценти за користування позикою протягом встановленого в договорі строку кредитування – 3134,25 гривень, а сплатив фактично згідно з розрахунком заборгованості за період з 10.08.2021 по 08.02.2022 - 18 420,97 гривень, то у задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 6 частиною першою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, то судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору та на професійну правничу допомогу, покладаються на позивача і не підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статями 258- 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, - 
В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», код ЄДРПОУ: 43950742, місцезнаходження: місто Київ, проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення 321.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне заочне рішення суду складено 14 вересня 2026 року.

Суддя  Н. Ф. Теремецька