Справа №498/442/26
Провадження по справі №2/498/559/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Чернецької Н.С.,
за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел-щі Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулися до Великомихайлівського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 33 440,00 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позову зазначили, що 18 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №42563-08/2025 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надав їй кредит у розмірі 8 000,00 грн., строком на 120 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, процентна ставка становить 0,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. Між тим відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала та кредитні кошти не повернула .
22.12.2025 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК ЄАПБ» було укладено договір факторингу №22122025, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників від 22.12.2025 року ТОВ «ФК ЄАПБ» перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором №42563-08/2025 від 18.08.2025 року до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості відповідача складає 33 440,00 грн., з яких: 8 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 640,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 16 000,00 грн. сума заборгованості за штрафами, 800,00 грн. сума комісії за видачу кредиту.
Просили їх вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача зазначену заборгованість за кредитними договорами із відповідача ОСОБА_1 .
Процесуальні дії.
Ухвалою суду від 05.05.2026 відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадження з викликом сторін в судове засідання. 
Позиції сторін у судовому засіданні.
Представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд про розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримує, та просить суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв, клопотань не надала.
Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
18.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 було укладено договір №42563-08/2025 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надав кредит у розмірі 8 000,00 грн., строком на 120 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, процентна ставка становить 0,90 % в день в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору.
Також до договору позичальник підписала графік платежів за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту та заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту. 
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якої було зараховано кредитні кошти на кредитну картку, маска картки НОМЕР_1 в сумі 8 000,00 грн. 
Відповідно до п.1.6 Договору кошти кредиту надаються Клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5375-41хх-хххх-7111.
Відповідно до п. 3.3 нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2 Договору, починаючи з дня надання кредиту Клієнту. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
22.12.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК ЄАПБ» було укладено договір факторингу №22122025, відповідно до якого право вимоги перейшло ТОВ «ФК ЄАПБ» в тому числі і за кредитним договором №42563-08/2025 від 18.08.2025 року. 
Також до договору факторингу сторони підписали акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №22122025 від 22.12.2025. 
Факт підтвердження переходу прав вимоги підтверджується платіжною інструкцією №216 від 26.12.2025 року. 
Відповідно до Реєстру боржників від 22.12.2025 року до Договору факторингу №22122025, а також до розрахунку первісного кредитору загальна сума заборгованості відповідача складає 33 440,00 грн., з яких: 8 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 640,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 16 000,00 грн. сума заборгованості за штрафами, 800,00 грн. сума комісії за видачу кредиту.
Норми права, які застосував суд та висновки суду.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Так ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України').
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено, що 18.08.2025 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №42563-08/2025.
Як встановлено при розгляді справи, первісний кредитор свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн. що був встановлений Договором.
Відповідач не надав своєчасно первісним кредиторам, а також новому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, таким чином, у порушення умов кредитних договорів.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача 16 000,00 грн. суми заборгованості за штрафом; 800,00 грн. суми комісії за видачу кредиту, суд зазначає наступне.
За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).
За змістом положень параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення позики чи сплати процентів за позикою) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)).
Згідно зі статтею 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
За таких обставин, кредитор у порушення вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України здійснив неправомірне нарахування неустойки, а тому, позовна заява в цій частині в розмірі 16 000,00 грн. задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 800,00 грн.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню частково в сумі заборгованості 16 640,00 грн. з яких: 8 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 640,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 
Судовий збір по справі складає - 2662,40 грн. який сплачений позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», що підтверджується платіжною інструкцією №153856, який належить стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 133, 141, 259, 263, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 01032 м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк» суму заборгованості за кредитним договором №42563-08/2025 від 18.08.2025 в сумі 16 640,00 грн. з яких: 8 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 640,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 01032 м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк» судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Н.С. Чернецька