ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/15572/25  Номер провадження 22-ц/814/2994/26	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В : 
У грудні 2025 року ТОВ «ФК Єврокредит» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0991.5014 в сумі 30 760,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить – 10000 грн, а заборгованість за відсотками 20 760,50 грн.
В обгрунтування позову вказувало, що між 01.03.2021 між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір № TDB.2021.0991.5014 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Поточний рахунок Клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами.
У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією утворилась заборгованість яка станом на 03.09.2024 склала 30 760,50 грн.
03.09.2024 між АТ «МЕГБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги в тому числі, за кредитним договором № TDB.2021.0991.5014 в сумі 30 760,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить – 10000 грн, а заборгованість за відсотками 20 760,50 грн.
Враховуючи викладене просило задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 березня 2026 року позов ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість в розмірі 30 760,50 грн та судові витрати в сумі 13622,40 грн.
Не погодившись із рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права прохає скасувати рішення районного суду, а в задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а відтак і наявність договірних зобов`язань.
Також не надано доказів відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія Єврокредит», оскільки право вимоги за основним зобов`язанням переходить з моменту підписання акту про передачу документів про право вимоги. Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про перехід прав та обов`язків у зобов`язання від АТ «Мегабанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс».

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що 01.03.2021 між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір № TDB.2021.0991.5014 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Відповідно до умов договору банк, в тому числі, може надавати клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на картковому рахунку, але в межах Доступного кредитного ліміту кредитної лінії, а саме: максимальна сума кредитного ліміту становить 200 000 грн; сума доступного кредитного ліміту, визначається паспортом споживчого кредиту, процентна ставка є фіксованою та становить 56% річних, а у пільговий період – 0,0001%, пільговий період становить 62 дні, строк користування кредитом – 12 місяців..
10.03.2021 АТ «МЕГБАНК» відкрило клієнту ОСОБА_2 три банківські рахунки, що підтверджується довідкою. 09.07.2024 відбувся електронний аукціон з продажу лота № GL1N426240, власником активів був АТ «МЕГБАНК». Відповідно до протоколу № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 переможцем аукціону визначено ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС». 31.07.2024 ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" сплатило на користь АТ "МЕГАБАНК" кошти в сумі 23425777 грн, що підтверджується платіжною інструкцією 66895.
Також встановлено, що 03.09.2024 між АТ «МЕГБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув права вимоги, в тому числі, до позичальників, зазначених у Додатку 1 до Договору. За цим договором Новий кредитор в день укладення договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основним договором, новий кредитор сплачує банку кошти в сумі 21723211,51 грн.
Відповідно до витягу із Додатку 1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного "03" вересня 2024 року до ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0991.5014 в сумі 30 760,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить – 10000 грн, а заборгованість за відсотками 20 760,50 грн.
27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув права вимоги, в тому числі, до позичальників, зазначених у Додатку 1 до Договору. Права вимоги, що відступаються, належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором боржників - АТ «МЕГБАНК», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, переможцем яких став первісний кредитор. Права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Договору та Додатку №1, який підписується одночасно із текстом договору.
Відповідно до витягу із Додатку 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0991.5014 в сумі 30 760,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить – 10000 грн, а заборгованість за відсотками 20 760,50 грн. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК Єврокредит», ні на рахунки попередніх кредиторів, тому з відповідача слід стягнути 30760,50 грн. заборгованості на користь позивача. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 13622,40 грн. підтверджені належними та достовірними доказами, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Проте з таким висновком не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.
Так, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
За змістом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1-2 ст. 207 ЦК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що Заяву-договір № TDB.2021.0991.5014 від 01.03.2021 року про приєднання Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, паспорт споживчого кредиту ОСОБА_2 підписав особисто власноручним підписом. Підписанням заяви-договору ОСОБА_3 засвідчив отримання всієї інформації про умови кредитування.
За змістом Заяви-Договору № TDB.2021.0991.5014 від 01.03.2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank сторони погодили істотні умови договору: сума максимального ліміту кредитної лінії 200000 грн., орієнтовна вартість кредиту 273293 грн., строк кредиту 12 міс., процентна ставка (фіксована) 56 % річних, у пільговий період 0,0001%, орієнтовна річна процентна ставка 87,30 % річних
Користування кредитними коштами також підтверджено випискою про рух коштів( а.с.32-36).
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що всупереч умовам договору відповідач не повернув кредитні кошти, тому з нього слід стягнути заборгованість за тілом кредиту 10000 грн.

Водночас, суд першої інстанції помилково визнав доведеним заявлений розмір процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Суд першої інстанції не встановив та не врахував при вирішенні спору, що за Заявою-Договором № TDB.2021.0991.5014 від 01.03.2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank строк кредиту становить 12 місяців.
Згідно п. 6 Заяви-Договору строк дії Договору про комплексне банківське обслуговування набирає чинності з моменту підписання цієї Заяви Договору та діє протягом 3 років і може бути пролонгованим.
Разом з тим, ця умова стосується загального строку дії договору про комплексне банківське обслуговування, тоді як строк кредитування (як однієї з надаваних послуг) становить 12 місяців.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тож з огляду на строк кредитування 12 місяців, кредитодавець мав право нараховувати проценти за кредитом до 01.03.2022 року. Таким чином слід стягнути з відповідача проценти за користування кредитом (з урахуванням пільгового період 62 дні) у розмірі 4666,67 грн. Підстави для нарахування та стягнення процентів поза 12-місячним строком кредитування відсутні. Отже, стягненню підлягає заборгованість за процентами в межах 12-місячного строку кредитування 4666,67 грн.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частко, рішення районного суду змінити, а саме зменшити розмір процентів який підлягає стягненню з відповідача з 20760,50 грн. до 4666,67 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази утримання відповідачем кредиту не заслуговують на увагу з огляду на те, що за умовами договору № TDB.2021.0991.5014 АТ «МЕГБАНК» погодилось надавати клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на картковому рахунку. Тобто, за умовами договору сторони погодили отримання кредиту у формі поновлювальної кредитної лінії, що є відмінним за порядком видачі, від непоновлювальної кредитної лінії чи видачі кредиту готівкою.
Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.
Так, згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Дя визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як убачається із матеріалів справи судові витрати в суді першої інстанції понесені на суму 11200 грн.( проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, складання та подання позовної заяви).
Установивши, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат, понесених позивачем в суді першої інстанції становить 11200,00 грн., колегія суддів дійшла висновку, що такий розмір стягнення не є співмірним зі складністю справи, та обсягом наданих адвокатом правничих послуг. Зокрема, в контексті того, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.
Отже, з огляду на рівень складності справи та реальності правничих витрат, слід змінити рішення районного суду зменшивши розмір витрат на правничу допомогу до 4 000,00 грн. 
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» задоволено на 47,68 %, тому на його користь з відповідача підлягає стягненню 1155 грн. судового збору за подачу позовної заяви та з ТОВ « ФК Єврокредит» слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1901,10 грн.
Керуючись ст.ст.367,376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Болгар Олени Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 березня 2026 року, - змінити, зменшивши розмір процентів який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ФК ЄВРОКРЕДИТ» за договором № TDB.2021.0991.5014від 01.03.2021 з 20760,50 грн до 4666,67 грн., а загальний розмір заборгованості з 30760,50 грн. до 14666,67 грн.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» судовий збір у розмірі 1155 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, а всього 5155 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги 1901,10 грн.
В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2026 року.

Головуючий суддя : ___________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ С.Б. Бутенко __________________ О.І. Обідіна