Справа № 507/1223/26
Провадження № 2/507/729/2026
Номер рядка звіту 9
РІШЕННЯ      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"23" липня 2026 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Дюдюна О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Демовської Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнаня права власності на гараж за набувальною давністю, –

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на гараж за набувальною давністю.
В обґрунтування позову вказує, що з 1994 року вона проживає у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 . З цього ж часу вона відкрито, добросовісно та безперервно користується гаражем, розташованим біля вказаного житлового будинку, який на схематичному плані позначений літерою «Л». Протягом понад тридцяти років позивач здійснює догляд за гаражем, утримує його за власні кошти, проводить поточні ремонтні роботи та використовує як власне майно.
Рішенням Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області від 30.01.2026 № 9327, їй надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0025 га. на умовах оренди строком на сім років для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_2 .
05.02.2026 між Любашівською селищною радою Подільського району Одеської області та позивачем укладено договір оренди землі № 55, відповідно до якого останній передано у строкове платне користування земельну ділянку, на якій розташований спірний гараж.
Також позивач зазначає, що 05.12.2025 на її замовлення виготовлено технічний паспорт на гараж, позначений літерою «Л», відповідно до якого загальна площа гаража становить 24,4 кв. м, а його вартість – 7367 грн.
Вказує, що вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном понад десять років, а тому набула право власності на нього за набувальною давністю відповідно до вимог статті 344 Цивільного кодексу України.
У зв`язку з викладеним просила суд визнати за нею право власності на гараж, позначений літерою «Л», загальною площею 24,4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.
Представник позивача - адвокат Остапишена Л.С. надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги пітримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.
Представник відповідача Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області - Жосан І.В., надала до суду заяву в якій просила справу розглянути у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 12.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 24).
Ухвалою від 07 липня 2026 року, підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні(а.с.30).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1994 року проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу квартири від 11 грудня 2025 року, відповідно до якого місцем постійного проживання та реєстрації ОСОБА_1 є вказана квартира. Крім того, пунктом 1.3 зазначеного договору встановлено, що 1/3 частка квартири належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Любашівської селищної ради 21 грудня 1994 року (а.с.36-39).
Рішенням Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області від 30.01.2026 № 9327, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0025 га. на умовах оренди строком на сім років для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с. 16-17).
05.12.2025 на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на гараж, позначений літерою «Л», відповідно до якого загальна площа гаража становить 24,4 кв. м, а його вартість складає 7367 грн. Також матеріали справи містять висновок про технічний стан гаража, схематичний план його розташування, (а.с. 7-14).
Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Любашівської селищної ради» від 05.12.2025 № 296, право власності на нерухоме майно – гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01.01.2013 не зареєстровано. (а.с. 15).
Згідно з договором оренди землі № 55 від 05.02.2026, укладеним між Любашівською селищною радою Подільського району Одеської області та ОСОБА_1 та актом приймання-передачі земельної ділянки в довгострокову аренду, позивачу передано у строкове платне користування строком на сім років земельну ділянку площею 0,0025 га, яка використовується під гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 18-20).
Понад тридцять років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним гаражем, здійснює його утримання, ремонтує його та використовує як власне майно. За весь час користування будь-які особи не заявляли своїх прав на спірний гараж та не перешкоджали позивачу у володінні ним.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно із частиною першою та четвертою статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Отже, зі змісту зазначеної норми Цивільного кодексу України, а також роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час вирішення спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння є відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна у своєму володінні; володіння є безперервним, якщо воно не переривалося протягом усього строку набувальної давності.
Право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути за наявності певного юридичного складу.
Так, виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, обставинами, які мають значення для справи та які у сукупності повинен довести позивач, є: законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, а також безтитульність володіння.
Добросовісність володіння визначається поведінкою фактичного володільця на момент заволодіння майном. При цьому особа повинна бути впевнена, що на це майно не претендують інші особи і що вона володіє ним за обставин, які дають їй підстави вважати себе правомірним володільцем.
Безтитульність володіння означає фактичне володіння майном без будь-якої правової підстави. Наявність у володільця юридичного титулу виключає можливість застосування набувальної давності.
Враховуючи положення статей 335 та 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить іншій особі або є безхазяйним. Тому встановлення власника майна або відсутності зареєстрованого права власності має істотне значення для правильного вирішення спору.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 та частини четвертої статті 344 Цивільного кодексу України, відповідно до яких захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на нього за набувальною давністю, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після ухвалення судового рішення.
Рішення суду про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для державної реєстрації права власності.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, правовий інститут набувальної давності є одним із первинних способів набуття права власності та ґрунтується на сукупності таких обставин, як законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння, відкритість, безперервність володіння протягом установленого законом строку та відсутність законодавчої заборони на набуття права власності за набувальною давністю.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1994 року проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу квартири від 11 грудня 2025 року, відповідно до якого місцем постійного проживання та реєстрації позивача є вказана квартира. Крім того, пунктом 1.3 зазначеного договору встановлено, що 1/3 частка квартири належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Любашівської селищної ради 21 грудня 1994 року (а.с.36-39).
З матеріалів справи вбачається, що з 1994 року позивач відкрито користується гаражем, розташованим біля зазначеного житлового будинку, який на схематичному плані позначений літерою «Л». Протягом понад тридцяти років вона безперервно володіє зазначеним гаражем, здійснює його утримання, проводить поточні ремонтні роботи та використовує його за призначенням як власне майно.
Рішенням Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області від 30.01.2026 № 9327 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0025 га на умовах оренди строком на сім років для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_2 .
05.12.2025 згідно технічного паспорту на гараж, останній позначений літерою «Л», загальна площа становить 24,4 кв. м, а вартість становить 7367 грн. Матеріали справи також містять висновок про технічний стан гаража та схематичний план його розташування.
Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Любашівської селищної ради» від 05.12.2025 № 296 право власності на нерухоме майно, а саме гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01.01.2013 не зареєстровано.
Згідно з договором оренди землі № 55 від 05.02.2026, укладеним між Любашівською селищною радою Подільського району Одеської області та ОСОБА_1 , а також актом приймання-передачі земельної ділянки в довгострокову оренду, позивачу передано у строкове платне користування строком на сім років земельну ділянку площею 0,0025 га, яка використовується під гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується, що ОСОБА_1 понад тридцять років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним гаражем, здійснює його утримання, ремонтує його та використовує як власне майно. При цьому право власності на спірний гараж у встановленому законом порядку не зареєстровано, а будь-яких доказів того, що інша особа заявляла свої права на зазначене майно чи перешкоджала позивачу у здійсненні володіння ним, матеріали справи не містять.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та у світлі наведених норм матеріального права, суд доходить висновку, що позивач довела наявність усіх передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України умов для набуття права власності за набувальною давністю, а саме добросовісність заволодіння, відкритість, безперервність володіння протягом строку, що значно перевищує десять років, а також відсутність зареєстрованого права власності іншої особи на спірний гараж.
За таких обставин суд вважає, що наявні всі передбачені законом підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на гараж, позначений літерою «Л», за набувальною давністю.
Розподіл судових витрат між сторонами
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивач не просила стягнути судові витрати з відповідача, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 328, 344 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 13, 81, 89, 263–265, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнаня права власності на гараж за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на гараж, позначений літерою «Л», загальною площею 24,4 м?, загальною вартістю 7367 грн., що розташований по АДРЕСА_2 за набувальною давністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:         Дюдюн О.В.