ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/766/25
адміністративне провадження № К/990/45134/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 200/766/25
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Черніков Денис Юрійович,
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року (головуючий суддя Михайлик А.С.)
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіваченко І.В., судді Геращенко І.В., Гаврищук Т.Г.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив:
1.1. визнати протиправними дії щодо обчислення й виплати грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення з 15.09.2022 до 05.11.2024 включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704);
1.2. зобов`язати нарахувати й виплатити з 15.09.2022 до 05.11.2024 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення з розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
1.3. визнати протиправною бездіяльність, що полягає в невключенні до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), під час обчислення розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки;
1.4. зобов`язати перерахувати й виплатити компенсацію при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що під час проходження військової служби в спірний період розрахунок складових грошового забезпечення позивача протиправно здійснено із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2018. Утім після скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 в справі № 826/6453/18 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким передбачалося внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, Постанови № 704, відповідач мав керуватися положеннями попередньої редакції пункту 4 цієї постанови, відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 01 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт.
3. Також, на думку позивача, винагорода, запроваджена Постановою № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому входить до складу грошового забезпечення позивача, із якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, з огляду на що така компенсація має бути перерахована з урахуванням винагороди.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
4. ОСОБА_1 у період із 15.09.2022 до 05.11.2024 проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджено, зокрема, наказами від 15.09.2022 № 247, від 05.11.2024 № 318, військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 .
5. У наказі відповідача від 05.11.2024 № 318 вказано виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 (13 діб), 2023 (10 діб), 2024 (29 діб) роки та додаткової відпустки строком 14 календарних днів на 2024 рік.
6. В адвокатському запиті від 19.12.2024 представник позивача просив, зокрема, повідомити розмір прожиткового мінімуму, що використаний для обчислення позивачу грошового забезпечення за час його служби з 15.09.2022 до 05.11.2024.
7. Відповідач листом від 27.12.2024 № 19439 повідомив про обчислення грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови № 704 в редакції постанови від 21.02.2018 № 103 (із прожиткового мінімуму, установленого на 01.01.2018) та зауважив на правильності визначеного військовою частиною розміру грошового забезпечення.
8. Відповідно до наданої відповідачем відомості про виплачуване позивачу за час служби грошове забезпечення від 27.12.2024 № 7207, позивачу виплачувалось у період із жовтня 2022 року до листопада 2024 року грошове забезпечення, до якого входить: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія, індексація (нарахована та виплачена в жовтні 2022 року - січні 2023 року), додаткова винагорода (нарахована та виплачена в жовтні, грудні 2022 року, січні 2023 року - вересні 2024 року); крім цього, позивачу виплачено в жовтні 2022 року, вересні 2023 року, квітні 2024 року грошову допомогу на оздоровлення, у грудні 2022 року та серпні 2024 року - матеріальну допомогу.
9. Відповідно до відомостей про здійснені позивачу виплати в грудні 2024 року, йому виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки.
10. Відомостей про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в матеріалах справи немає, проте в наказі відповідача від 05.11.2024 № 318 вказано її виплатити.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій і мотиви їх ухвалення
11. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2025, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025, позов ОСОБА_1 до В/ч НОМЕР_1 задоволено частково:
11.1. визнано протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо обчислення й виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 15.09.2022 до 19.05.2023 включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
11.2. зобов`язано В/ч НОМЕР_1 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 з 15.09.2022 до 19.05.2023 включно грошове забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
11.3. зобов`язано В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок виплачених ОСОБА_1 складових грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, за період із 15.09.2022 до 19.05.2023 включно шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду, та виплатити їх з урахуванням раніше виплачених сум;
11.4. відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
12. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині обчислення й виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 15.09.2022 до 19.05.2023 включно з огляду на зміст Постанови № 704 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 в справі № 826/6453/18, якою розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2018, на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.
13. Оскільки пунктом 4 Постанови № 704 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 із 20.05.2023 визначена чітка сума, що використовується для розрахунку посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, становить 1762 грн і не прив`язана до певного прожиткового мінімуму, підстав для задоволення позовних вимог у частині, що стосується періоду з 20.05.2023, суди першої та апеляційної інстанцій не знайшли.
14. У частині позовних вимог позивача щодо обчислення йому компенсації за невикористані дні відпусток з урахуванням додаткової винагороди, установленої Постановою № 168, суди попередніх інстанцій виснували, що зазначена винагорода за своєю правовою природою є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, є тимчасовою та, відповідно, не може бути включена до місячного грошового забезпечення.
15. З огляду на те, що до складу грошового забезпечення, із якого нараховується компенсація за невикористані дні відпустки, включаються ті його складові, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, має тимчасовий (непостійний) характер, бо встановлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану та інших обставин, передбачених Постановою № 168, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, із якого повинна бути обрахована компенсація за невикористані дні відпустки, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Короткий зміст й обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у суді касаційної інстанції
16. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 й постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання В/ч НОМЕР_1 перерахувати та виплати ОСОБА_1 компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
17. Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень позивач зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та вказує, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права - підпункту 6 розділу ХХХI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, із порушенням норм процесуального права, зокрема статті 90 КАС України та частини п`ятої статті 245 КАС України, та без застосування висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладених у постановах від 23.09.2024 в справі № 240/32125/23, від 07.11.2024 в справі № 240/23909/23, від 21.11.2024 в справі № 240/28165/23, від 06.12.2024 в справі № 240/12225/23, від 19.12.2024 в справі № 580/3483/24, від 14.01.2025 в справі № 240/31245/23, від 10.04.2025 в справі № 240/2078/24, від 23.04.2025 в справі № 580/769/23.
18. Позивач стверджує, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, має щомісячний характер, позаяк виплачується щомісяця, а тому входить до складу його грошового забезпечення (як розрахункової величини), із якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні аплачуваної відпустки.
19. За доводами позивача, для розрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпусток необхідно враховувати грошове забезпечення (у тому числі додаткову винагороду), що виплачувалося позивачу за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю звільнення, зокрема з листопада 2023 року до жовтня 2024 року.
20. Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2025 відкрито касаційне провадження № К/990/45134/25 за скаргою позивача.
21. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу у якому стверджує, що наведені в ній доводи щодо незаконності рішень суду першої та апеляційної інстанцій є безпідставними та просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.
22. Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2026 закінчено підготовчі дії в справі та призначено касаційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Оцінка Верховним Судом висновків судів, рішення яких є предметом перегляду, та аргументів учасників справи
23. За правилами частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального й процесуального права.
24. Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
25. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
26. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального й матеріального права, керується зазначеним нижче.
27. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). 
29. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини в цій галузі.
30. Статтею 1 Закону № 2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
31. Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
32. Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
33. Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, ураховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
34. Статтею 9-2 Закону № 2011-XII визначено, що на період дії воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
35. Відповідно до пункту 1, абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки зі збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16^-2 Закону України «Про відпустки».
36. Пунктом 2 Постанови № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
37. У пункті 3 Постанови № 704 зазначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу встановлено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
38. Міністерство оборони України, відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Постанови № 704, видало наказ від 07.06.2018 № 260, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
39. Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
39.1. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
39.2. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
39.3. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
40. Відповідно до пункту 16 розділу І Порядку № 260 виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
41. Згідно з пунктом 1 розділу ХХІІІ Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
42. Пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 передбачено, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
43. Статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє донині.
44. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 168.
45. Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
46. Редакція зазначеної Постанови № 168 неодноразово змінювалася.
47. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Постанова № 836) доповнено Постанову № 168 новим пунктом 1-1, який регулює спірні правовідносини у цій справі (на момент звільнення позивача з військової служби 05.11.2024) та, відповідно до якого на період воєнного стану: 
47.1. військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
47.2. військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
47.3. військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
48. Також Постановою № 836 доповнено Постанову № 168 пунктом 1-2, відповідно до якого (на момент звільнення позивача з військової служби 05.11.2024) виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
49. Позивач не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо неврахування додаткової винагороди, запровадженої Постановою № 168 до складу його грошового забезпечення (як розрахункової величини), із якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним оплачуваних відпусток.
50. Підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, за якою Верховним Судом відкрито провадження у цій справі, позивач указав пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та наводить доводи щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування підпункту 6 розділу ХХХI Порядку № 260, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, викладених у постановах суду касаційної інстанції від та без застосування висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладених у постановах від 23.09.2024 в справі № 240/32125/23, від 07.11.2024 в справі № 240/23909/23, від 21.11.2024 в справі № 240/28165/23, від 06.12.2024 в справі № 240/12225/23, від 19.12.2024 в справі № 580/3483/24, від 14.01.2025 в справі № 240/31245/23, від 10.04.2025 в справі № 240/2078/24, від 23.04.2025 в справі № 580/769/23.
51. За позицією позивача додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, адже така винагорода виплачується щомісячно, відтак входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого розраховується грошова компенсація за невикористані дні відпустки.
52. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання перерахувати й виплатити компенсацію при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, виходили з того, що позаяк до складу грошового забезпечення, із якого нараховується компенсація за невикористані дні відпустки, включаються ті його складові, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, має тимчасовий (непостійний) характер, бо встановлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану та інших обставин, передбачених Постановою № 168, немає правових підстав для включення її до складу грошового забезпечення, із якого повинна бути обрахована компенсація за невикористані дні відпустки.
53. Отже, у випадку, що розглядається, спірним є питання чи є додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, чи така винагорода є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який носить тимчасовий характер.
54. Надаючи оцінку доводам касатора, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, слід зазначити, що після відкриття провадження за цією касаційною скаргою Верховним Судом у постанові від 10.06.2026 у справі № 240/33823/23 сформовано висновки щодо врахування додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір, зокрема грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, у подібних правовідносинах, які в силу частини третьої статті 341 КАС України підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.
55. Вирішуючи справу в межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд ураховує висновка суду касаційної інстанції у вказаній справі та зазначає таке.
56. За змістом частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення.
57. У частині другій статті 9 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній станом на момент звільнення позивача з військової служби) наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
58. За умовами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
59. Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
60. Суд зазначає, що частина четверта статті 9 Закону № 2011-ХІІ є бланкетною, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.
61. Відповідно такими нормативно-правовими актами є Постанова № 704 та Порядок № 260.
62. Пунктом 2 Постанови № 704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
63. Порядок № 260 установлює механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
64. Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
65. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
66. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
67. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
68. Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
69. Статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.
70. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.
71. У подальшому, Законом України від 28.06.2023 № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» (далі - Закон № 3161-IX), Закон № 2011-ХІІ було доповнено статтею 9-2 (в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024) такого змісту: «На період дії воєнного стану (особливого періоду): а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України; б) військовослужбовцям виплачується винагорода за знищене (захоплене) озброєння та військову, бойову (спеціальну, спеціалізовану) техніку противника у розмірах від чотирьох до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».
72. Крім того, на виконання, зокрема, статті 9-2 Закону № 2011-ХІІ, абзаців другого-восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3161-IX, згідно з Постановою № 836, змінилося і правове регулювання щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
73. Також відповідно до статті 9-2 Закону № 2011-ХІІ, абзаців другого-восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3161-IX, Постанови № 704, Постанови № 168 наказом Міністра оброни України від 26.09.2023 № 566 затверджено зміни до Порядку № 260, зокрема, пункт 6 розділу XXXI викладено в такій редакції: « 6. Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів».
74. Пунктом 1-1 Постанови № 168 (у редакції, чинній станом на момент звільнення позивача з військової служби) установлено, що на період воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
75. Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
76. Верховний Суд наголошує, що пункт 1-1 Постанови № 168 (у редакції, чинній станом на момент звільнення позивача з військової служби) чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою військовослужбовця, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання військовослужбовцем участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).
77. Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
78. При цьому Суд ураховує, що частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносить до складу грошового забезпечення щомісячні додаткові види грошового забезпечення (зокрема винагороди, які мають постійний характер).
79. Водночас додаткові щомісячні види грошового забезпечення військовослужбовців є чітко унормованими та передбачені пунктом 2 розділу І Порядку № 260, до яких спірна додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, з огляду на її характер та особливості, не включається.
80. Зазначене свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, а тому винагорода, передбачена Постановою № 168, не є складовою щомісячного додаткового виду грошового забезпечення.
81. Окрім цього, таке тлумачення указаної норми підтверджується й підходом держави до указаної виплати, адже наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 177/39233, перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення доповнено додатковою винагородою на період дії воєнного стану.
82. Водночас Верховний Суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2024 у зразковій справі № 640/13029/22, у якій Велика Палата Верховного Суду указала, що на військовослужбовців Збройних Сил України, які відряджені до державних органів, установ та організацій, та які безпосередньо там проходять військову службу, не поширюють свою дію положення Постанови № 168. Таким військовослужбовцям виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників таких установ, а відтак, відсутні правові підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн як одноразового додаткового виду грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки для працівників цієї установи вона не передбачена.
83. Отже, Велика Палата Верховного Суду висловилася, до якого виду грошового забезпечення військовослужбовців відноситься додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, а саме:
83.1. до одноразового додаткового виду грошового забезпечення військовослужбовців.
84. Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі № 580/9551/23, вирішуючи спірне питання, чи є додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, щомісячним додатковим видом грошового забезпечення чи така винагорода є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачив, що:
84.1. додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою військовослужбовця, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану. При цьому, в Академічному тлумачному словнику слово «постійний» визначається, зокрема, як: який триває ввесь час, не припиняючись і не перериваючись;
84.2. розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання військовослужбовцем участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
84.3. визначається наказами командирів (начальників).
85. Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
86. Відповідно, Верховний Суд у справі № 580/9551/23 дійшов висновку, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
87. Крім того, указаний правовий висновок був застосований Верховним Судом у постанові від 12.02.2026 у справі № 420/77/25 при вирішенні питання включення до складу місячного грошового забезпечення позивача як військовослужбовця Держприкордонслужби України додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, для обчислення грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток. За результатами перегляду судових рішень у вказаній справі Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що у спірних правовідносинах додаткова винагорода, передбачена Постановою 168, у встановленому законом порядку та окремим нормативним актом віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення. Як наслідок, така додаткова винагорода не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки військовослужбовцю Державної прикордонної служби України.
88. У постанові від 31.01.2025 у справі № 460/2645/24 Верховний Суд указав, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану, яка має компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни та не має регулярного характеру й виплачується на підставі наказів командирів (начальників), за певних умов.
89. Відступу від висновку щодо такого застосування указаної норми права Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, як це передбачено статтями 346, 347 КАС України, не було.
90. А тому, з огляду на наведене, указані підходи щодо правової природи додаткової винагороди, установленої Постановою № 168, які містяться у зазначених справах, є застосовними до спірних правовідносин.
91. Отже, з огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток включаються додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, проте додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, за своєю правовою природою має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу участі військовослужбовцем у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників), а відтак, відсутні підстави для включення до складу грошового забезпечення позивача, з якого повинна бути обрахована грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу у спірний період, відповідно до Постанови № 168.
92. За такого правового урегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що додаткова винагорода військовослужбовцям, виплату якої передбачено Постановою № 168 на період дії воєнного стану, не є тією складовою частиною грошового забезпечення, яка включається до складу грошового забезпечення, із якого повинна бути обрахована компенсація за невикористані дні відпустки.
93. З огляду на зміну правового регулювання щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, висновки, висловлені в постановах від 23.09.2024 в справі № 240/32125/23, від 07.11.2024 в справі № 240/23909/23, від 21.11.2024 в справі № 240/28165/23, від 06.12.2024 в справі № 240/12225/23, від 19.12.2024 в справі № 580/3483/24, від 14.01.2025 в справі №240/31245/23, від 10.04.2025 в справі № 240/2078/24, від 23.04.2025 в справі № 580/769/23, на які покликається позивач, не є релевантними до спірних правовідносин у межах цієї справи.
94. Отже, суди попередніх інстанцій правильно установили обставини справи та ухвалили законне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.
95. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.
96. Перевіривши законність й обґрунтованість оскаржуваних рішень у межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд доходить висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення з дотриманням норм процесуального й матеріального права.
97. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Черніков Денис Юрійович, залишити без задоволення.
2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року й постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді | Л.О. Єресько В.М. Соколов   А.Г. Загороднюк