490/5104/26 30.07.2026
н\п 1-кп/490/1041/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5104/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025150010006350 від 17 листопада 2025 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Херсон, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2015 та 2025 року народження, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, 13.11.2025 року приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку №71 по вул.Шевченка в м.Миколаєві, запропонував ОСОБА_6 здійснити вплив на невстановлених в ході досудового розслідування посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та членів військово-лікарської комісії, які є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, пообіцявши за надання неправомірної вигоди у розмірі 8 000 доларів США забезпечити отримання ОСОБА_6 завідомо неправдивого висновку військово-лікарської комісії про придатність до проходження військової служби у тилових частинах, частинах забезпечення та підрозділах ТЦК та СП, внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг", а також подальший супровід у ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою створення видимості проходження процедури призову до частин забезпечення та тилових частин.
Надалі, 21.11.2025 року о 14 год. 59 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку №71 по вул.Шевченка в м.Миколаєві, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та достовірно знаючи, що ОСОБА_6 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, повторно запропонував надати та отримав від ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 4000 доларів США, що станом на 21.11.2025 року згідно курсу НБУ становило 168619 грн 60 к., за здійснення впливу на невстановлених на даний час досудовим розслідуванням посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та членів військово-лікарської комісії, уповноважених на виконання функцій держави, з метою вирішення питання щодо отримання ОСОБА_6 завідомо неправдивого висновку військово-лікарської комісії про придатність до проходження військової служби у тилових частинах, частинах забезпечення та підрозділах ТЦК та СП, внесення відповідних відомостей до зазначеного Реєстру та подальшого супроводу у ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою створення видимості проходження процедури призову до частин забезпечення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що дійсно за обставин, зазначених в обвинувальному акті, зустрівся із ОСОБА_6 та пообіцяв допомогти йому у оформленні облікових документів та визнання обмежено придатним для проходження військової служби, за грошову винагороду в сумі 8000 доларів США. Він отримав від ОСОБА_6 лише першу частину грошових коштів в сумі 4000 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та членів військово-лікарської комісії щодо прийняття ними рішення про придатність ОСОБА_6 до проходження військової служби у тилових частинах, частинах забезпечення та підрозділах ТЦК та СП. У вчиненому щиро кається та дуже сильно шкодує за свій вчинок.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.369-2 КК України, як обіцянка здійснити вплив та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2015 та 2025 року народження (донька – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має захворювання серця), офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, як обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. 
Згідно досудової доповіді, складеної Інгульським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає за можливе виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, а також з урахуванням думки прокурора, яка вважала можливим призначити покарання у виді штрафу, суд приходить до висновку, що призначення покарання без ізоляції від суспільства буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості, і мета кари – виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права – не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.369-2 КК України та з урахуванням положень ч.2 ст.53 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і в цілому відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, що узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості на індивідуалізації покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати по справі відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2026 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 15.05.2026 року включно, із визначенням застави у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499200 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень та із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1–4, 8 ч.5 ст.194 КПК України. 19.03.2026 року суму застави було внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та звільнено ОСОБА_3 з-під варти. 
Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м.Миколаєва від 12.05.2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу від 18.03.2026 року, строком до 17.06.2026 року включно.
Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
В силу вимог ст.368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.
Під час перебування під заставою ОСОБА_3 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцями сума застави у дохід держави не зверталась.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе після вступу вироку в законну силу запобіжний захід скасувати та заставу повернути заставодавцям.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 та заставодавець – адвокат ОСОБА_5 просили перерахувати половину внесеної застави на загальну суму 249600 гривень на рахунок військової частини НОМЕР_1 , в якості благодійного внеску з метою підтримання фінансових потреб Збройних Сил України під час воєнного стану. 
Прокурор проти перерахування половини суми застави, внесеної заставодавцями за обвинуваченого ОСОБА_3 , на рахунок військової частини НОМЕР_1 не заперечувала. 
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Перерахування застави за клопотанням заставодавця на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримання Збройних Сил України, в період воєнного стану в Україні, не суперечить загальним засадам кримінального провадження і є виправданим не лише для виконання завдань кримінального провадження, але й для забезпечення обороноздатності країни в умовах збройної агресії проти України. 
З огляду на викладене, суд вважає за можливе перерахувати половину застави в сумі 249600 гривень, яка внесена заставодавцями за обвинуваченого ОСОБА_3 , на рахунок військової частини НОМЕР_1 . 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 10000 /десять тисяч/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170000 /сто сімдесят тисяч/ гривень.
Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді застави. 
Після набрання вироком законної сили заставу, внесену на депозитний рахунок №UA688201720355229002000016294 в ДКС України м.Київ МФО 820172, за ОСОБА_3 по ухвалі Інгульського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2026 року справа №489/1956/26 провадження №1-кс/489/1716/26, повернути заставодавцям, а саме:
– згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4807465982.1 від 19.03.2026 року частково в сумі 49 800 (сорок дев`ять тисяч вісімсот) гривень – ОСОБА_5 ;
– згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4807478126.1 від 19.03.2026 року частково в сумі 49 800 (сорок дев`ять тисяч вісімсот) гривень – ОСОБА_8 ; 
– згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4807484816.1 від 19.03.2026 року в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень – ОСОБА_9 . 
Після набрання вироком законної сили заставу, внесену на депозитний рахунок №UA688201720355229002000016294 в ДКС України м.Київ МФО 820172, за ОСОБА_3 по ухвалі Інгульського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2026 року справа №489/1956/26 провадження №1-кс/489/1716/26, а саме:
– згідно квитанції до платіжної інструкції №0.0.4807501967.1 від 19.03.2026 року в сумі 49200 (сорок дев`ять тисяч двісті) гривень;
– згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4807478126.1 від 19.03.2026 року в сумі 100 200 (сто тисяч двісті) гривень;
– згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4807465982.1 від 19.03.2026 року в сумі 100 200 (сто тисяч двісті) гривень,
перерахувати в якості благодійного внеску на рахунок військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; код класифікації доходів бюджету: 25020100 благодійні внески, гранти та дарунки; код програмної класифікації видатків (КПКВ): 2101150; рахунок: UA948201720313281002301005049; банк: УДКСУ у Шевченківському районі м.Києва, МФО: 820172.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м.Миколаєва від 25.03.2026 року на виявлене та вилучене 17.03.2026 року під час обшуку майно: мобільний телефон Iphone 17 темно-синього кольору в чохлі чорного кольору, номер моделі M68J4ZD/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з сім картою НОМЕР_6 , банкноти ззовні схожі на грошові кошти дол. США, номіналом 100 дол. США, в кількості 33 шт.
Речові докази: 
– мобільний телефон Iphone 17 темно-синього кольору в чохлі чорного кольору, номер моделі M68J4ZD/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з сім картою НОМЕР_6 , переданий на зберігання ОСОБА_3 – вважати повернутим за належністю; 
– банкноти, ззовні схожі на грошові кошти дол. США, номіналом 100 дол. США, в кількості 33 шт. – повернути за належністю.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1