КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
Справа №133/4694/25
06.07.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючої-судді Дем`янової Ж.М.,
за участю секретаря Бірюкової Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятин Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
До суду 15.12.2025 надійшла позовна заява від ТОВ " ФК" "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Короткий зміст вимог позовної заяви
Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492, місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, буд. 25, прим. 318) та ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 02.03.2024 укладено договір № 4435932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
За умовами договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти на умовах строковості, повернення та платності, а відповідач — повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені договором.
Позивач зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «21944». На його думку, договір відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, у зв`язку з чим між ними виникли цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становила 2 000 грн.
Згідно з п. 1.3 договору кредит надано строком на 360 днів — з 02.03.2024 по 25.02.2025, а проценти підлягали сплаті кожні 15 днів.
На виконання умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахувало кредитні кошти у сумі 2 000 грн у безготівковій формі на банківську картку № НОМЕР_2 , реквізити якої відповідач зазначив при укладенні договору. Зазначені обставини, за твердженням позивача, підтверджуються довідкою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК».
Позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 25/10/2024, за яким право грошової вимоги до відповідача було відступлено новому кредитору.
Відповідно до п. 1.3 договору факторингу первісний кредитор зобов`язався протягом десяти робочих днів повідомити боржника про відступлення права вимоги та передачу його персональних даних фактору шляхом направлення повідомлення через особистий кабінет та/або на електронну адресу чи номер телефону, зазначені боржником.
Позивач посилається на те, що після переходу права вимоги він набув усіх прав кредитора за договором.
Також у позовній заяві зазначено, що станом на дату укладення договору факторингу від 31.07.2025 № 31/07/2025 строк дії договору № 5226102 від 05.01.2025 не закінчився.

При цьому позивач зазначає, що відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 4435932 строк його дії становив 360 днів — з 02.03.2024 по 25.02.2025.
У зв`язку з цим, за твердженням позивача, у межах строку кредитування за період з 26.10.2024 по 25.02.2025 (123 календарні дні) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» нарахувало проценти за стандартною процентною ставкою у сумі 6 150 грн, виходячи з такого розрахунку: 2 000 грн ? 2,5 % = 50 грн на день; 50 грн ? 123 дні = 6 150 грн.
Позивач зазначає, що загальна сума процентів за користування кредитом становить 18 050 грн, з яких 11 900 грн нараховано первісним кредитором, а 6 150 грн — ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Крім того, позивач зазначає, що на дату відступлення права вимоги заборгованість за договором становила 14 900 грн, у тому числі: 2 000 грн — основний борг, 11 900 грн — проценти та 1 000 грн — штрафні санкції.
Позивач вказує, що, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідач своїх зобов`язань не виконав та після переходу права вимоги не здійснив жодного платежу ні на користь первісного кредитора, ні на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
У зв`язку із цим, на думку позивача, станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача за договором № 4435932 від 02.03.2024 становить 21 050 грн, з яких: 2 000 грн — основний борг, 11 900 грн — проценти, нараховані первісним кредитором, 6 150 грн — проценти, нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», та 1 000 грн — штрафні санкції.
Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та перехід до нього права вимоги, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4435932 від 02.03.2024 у сумі 21 050 грн, а також понесені судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Позиція відповідача
Відповідач відзив та контррозрахунок суду не надав.
Процедура судового розгляду
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою суд витребував у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази, необхідні для розгляду справи.
На виконання ухвали суду від 03.04.2026 у справі № 133/4694/25 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» листом від 11.05.2026 повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітовано банківську картку № НОМЕР_3 , а також надало виписку про рух коштів за рахунком, відкритим до зазначеної картки, за період з 02.03.2024 по 07.03.2024.
Позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення судової кореспонденції на офіційну електронну адресу. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника.
Копію ухвали про відкриття провадження відповідачу направлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі про розгляд справи за його участю, до суду не надходило.
З огляду на викладене та відповідно до вимог ст.ст. 178, 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 02 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4435932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі.
Із матеріалів справи вбачається, що зазначений договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «21944», який був направлений на засіб зв`язку, визначений ним під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Договір містить усі істотні умови кредитування та підписаний сторонами в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Відповідно до умов Договору № 4435932 кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти на умовах строковості, платності та зворотності, а відповідач – повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші обов`язки, визначені договором.
Згідно з пунктом 1.2 договору сума кредиту становила 2 000 грн.
Відповідно до пункту 1.3 договору кредит було надано строком на 360 днів, а саме з 02 березня 2024 року по 25 лютого 2025 року. Умовами договору також передбачено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті кожні 15 календарних днів відповідно до графіка платежів.
На виконання умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало у повному обсязі та 02 березня 2024 року надало відповідачу кредитні кошти в сумі 2 000 грн шляхом їх безготівкового перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були самостійно зазначені відповідачем під час оформлення кредиту. 
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК», належність та допустимість якої відповідачем не спростована.
Також факт перерахування кредитних коштів підтверджується витребуваною судом у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацією відповідно до довідки про рух коштів по картці ОСОБА_1 . 
Як убачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував взятих на себе договірних зобов`язань, унаслідок чого допустив прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів.
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надало інформацію, відповідно до якої на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . 
Крім того, Банк надав виписку про рух коштів за рахунком, відкритим до зазначеної платіжної картки, за період з 02.03.2024 по 07.03.2024. Із наданої виписки вбачається зарахування 02 березня 2024 року на рахунок відповідача кредитних коштів у сумі 2 000 грн, що узгоджується з довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» про перерахування кредитних коштів та підтверджує виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свого обов`язку щодо надання кредиту. Зазначені документи долучені до матеріалів справи та досліджені судом.
25 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги до боржників за укладеними договорами споживчого кредиту, у тому числі до ОСОБА_1 за Договором № 4435932 від 02 березня 2024 року.
Відповідно до умов договору факторингу первісний кредитор зобов`язався протягом десяти робочих днів повідомити боржників про відступлення права вимоги шляхом направлення повідомлення через особистий кабінет, електронну пошту та/або номер мобільного телефону, зазначені позичальником під час укладення кредитного договору.
Із витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 25/10/2024 та розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату переходу права вимоги заборгованість відповідача перед первісним кредитором становила 14 900 грн, з яких: 2 000 грн – основна сума кредиту, 11 900 грн – проценти за користування кредитом, 1 000 грн – штрафні санкції.
Судом також встановлено, що після набуття права вимоги позивач здійснив подальше нарахування процентів за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з наданим розрахунком проценти були нараховані за період з 26 жовтня 2024 року по 25 лютого 2025 року, тобто протягом 123 календарних днів, за стандартною процентною ставкою 2,5 % на день, що становить 6 150 грн (2 000 грн ? 2,5 % ? 123 дні).
Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача за Договором № 4435932 від 02 березня 2024 року станом на день звернення до суду становить 21 050 грн, з яких:
?2 000 грн – заборгованість за основною сумою кредиту;
?11 900 грн – проценти, нараховані первісним кредитором;
?6 150 грн – проценти, нараховані позивачем після відступлення права вимоги;
?1 000 грн – штрафні санкції.
Із матеріалів справи також убачається, що після переходу права вимоги до позивача відповідач будь-яких платежів на погашення заборгованості не здійснював ані на користь первісного кредитора, ані на користь позивача. 
Доказів повного або часткового виконання кредитних зобов`язань, сплати заборгованості чи заперечень щодо її розміру відповідачем суду не подано.
З огляду на викладене позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та набуття ним права вимоги на підставі договору факторингу, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4435932 від 02 березня 2024 року в загальному розмірі 21 050 грн, а також понесені судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.
Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N675-VIII від 03.09.2015року (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Висновки суду за результатами розгляду позову
Зібрані у справі докази свідчать про те, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 02.03.2024 було укладено в електронній формі Договір № 4435932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «21944». Відповідач підписав договір шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого кредитодавцем на зазначений ним номер телефону, а також вчинив усі необхідні дії в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, без яких укладення договору було б неможливим. Зазначене підтверджує належне укладення кредитного договору в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої договірні зобов`язання та 02.03.2024 перерахувало відповідачу кредитні кошти у сумі 2 000 грн на банківську картку, реквізити якої були зазначені ним під час оформлення кредиту.
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надало інформацію, відповідно до якої на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . Також Банк надав виписку про рух коштів за рахунком, відкритим до зазначеної платіжної картки, за період з 02.03.2024 по 07.03.2024. Із наданої виписки вбачається, що 02.03.2024 на картковий рахунок відповідача було зараховано кредитні кошти у сумі 2 000 грн, що узгоджується з довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» про перерахування кредитних коштів та підтверджує виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свого обов`язку щодо надання кредиту.
Відповідач, будучи належним чином ознайомленим з умовами кредитного договору, взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Судом також встановлено, що 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4435932 від 02.03.2024. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент їх переходу, а тому позивач набув права вимагати від відповідача належного виконання зобов`язань за кредитним договором.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить, що проценти були нараховані у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 25.02.2025, що відповідає умовам кредитного договору. Суд перевірив наведений розрахунок та дійшов висновку, що він відповідає умовам кредитного договору, договору факторингу та матеріалам справи в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами. Відповідач будь-яких доказів на спростування наведеного розрахунку, а також доказів погашення заборгованості суду не надав.
Разом із тим, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 1 000 грн.
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За змістом частини першої статті 551 ЦК України розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання таких зобов`язань, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки штраф у розмірі 1 000 грн нараховано за порушення відповідачем умов кредитного договору в період дії в Україні воєнного стану, правові підстави для його стягнення відсутні.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 4435932 від 02.03.2024 у загальному розмірі 20 050 грн, яка складається з:
?2 000 грн – заборгованість за основною сумою кредиту; 
?11 900 грн – проценти, нараховані первісним кредитором; 
?6 150 грн – проценти, нараховані позивачем після переходу права вимоги у межах строку кредитування. 
У задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 000 грн слід відмовити.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов, не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували належне виконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статей 133, 137, 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією, наявною в матеріалах справи.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача 20 050 грн із заявлених 21 050 грн, що становить 95,25 % від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 307 грн 32 коп. (2 422,40 грн ? 95,25 %).
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 95,25 % від заявленої до стягнення суми, витрати на професійну правничу допомогу також підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 525 грн 00 коп.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 263–265, 268, 274, 280–282 ЦПК України, статтями 509, 512–514, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором № 4435932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 березня 2024 року в загальному розмірі 20 050 (двадцять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається з:
?2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту;
?11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок – проценти, нараховані первісним кредитором;
?6 150 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок – проценти, нараховані позивачем після переходу права вимоги в межах строку кредитування.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2 307 (дві тисячі триста сім) гривень 32 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 525 грн 00 коп.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27. приміщення 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено: 13.07.2026.

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА