УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/9134/25
провадження № 2/361/3296/25
07.07.2026
РІШЕННЯ
Іменем України
(Заочне)

7 липня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Петришин Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача
У серпні 2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначено, що 04 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 592752135 та додаткову угоду до даного договору, у формі електронного документа з використанням електронного підпису.Згідно умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 25 900,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 04 грудня 2024 рокуТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 25 900,00 грн. на банківську платіжну картку відповідача - № НОМЕР_1 . Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало умови договірних зобов`язань.
04 лютого 2025 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/20, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 592752135 від 04.12.2024. Відповідно Реєстру прав вимог до вищевказаного договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 55 351,84 грн.
Ураховуючи неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 умов договірних зобов`язань, ТОВ «Таліон Плюс» просить стягнути з останнього суму боргу у розмірі 78873,27 грн., яка складається з 25 900,00 грн – заборгованості по тілу кредиту, 52 973,27 грн – заборгованості по відсотках за користування кредитом. Також позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 5 000 грн. – витрати на правову допомогу.
Заяви, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження направлено відповідачу за адресою його реєстрації, до суду повернувся конверт із поштовою відміткою, що відповідач отримав дану кореспонденцію.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення.
Обставини справи, що встановлені судом
Відповідно до Договору № 592752135 та Додаткової угоди до нього, укладених 04 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 , відповідачу надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірах кредитного ліміту на суму 25 900 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності.
Згідно п. 3.1 договору, кредит надається строком на 30 днів.
Відповідно до наданих позивачем довідок від 30 липня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу на його банківську карту № 5168-74xx xxxx-1932 суму кредиту у розмірі 25 900 грн, двома платежами 10 600,00 грн та 15 300,00 грн.
Факт належного виконання кредитором зобов`язання також підтверджується випискою ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» за період 04.12.2024 – 07.12.2024 від 17.09.2025 за №20.1.0.0.0/7-250915/30435-БТ.
Згідно до п. 8.3. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 357,70 відсотків річних, що становить 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним (Базова процентна ставка).
На умовах, викладених у п. 8.7.1 договору, за період від 04.12.2024 по 03.01.2025 (включно) до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 105,85 відсотків річних, що становить 0.29 відсотків в день від суми залишку кредиту за кожен день користування ним (Дисконтна процентна ставка).
04 лютого 2025 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/20, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №592752135 від 04.12.2024.
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги від 04.02.2025 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 592752135 від 04.12.2024 року, загальний розмір заборгованості складає 55 351,84 грн.
З наданого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 592752135 від 04 грудня 2024 року видно, що заборгованість відповідача станом на 01.07.2025 становить 92 663,38 грн., однак позивач просить стягнути частину заборгованості в загальному розмірі 78 873.27 грн. яка складається з: 25 900,00 грн. – тіла кредиту, 52 973,27 грн – відсотки.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «VAPT», який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача ОСОБА_1 – « НОМЕР_2 ». 
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договором № 592752135від 04.12.2024 прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У ч. 1 ст. 1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч.1, ч.2 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
З наявних в матеріалах справи доказів видно, що відповідач ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання за наведеними договорами не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Отже, стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за Договором 
№ 592752135 від 04.12.2024 у розмірі 78 873,27 грн, та складається з: 25 900.00 грн – тіла кредиту, 52 973,27 грн – відсотків за користування кредитом.
Щодо судових витрат
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 29.07.2025 № 1522, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Крім того, позивачу надавалася правова допомога Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024, вартість наданих послуг становить 5 000 грн., про що свідчить Акт прийому-передачі наданих послуг від 30.12.2024.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 526, 530, 610, 611, 1046-1056-1 ЦК України, ст.ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за Договором кредитної лінії 
№ 592752135від 04 грудня 2024 року у розмірі 78 873 (сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 27 копійок, з яких: 25 900,00 грн. – борг за тілом кредиту, 52 973,27 грн. – борг за відсотками.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ 14360080, адреса: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН