П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3289/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В. 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
18 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" Центр оцінювання функціонального стану особи на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2026 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення № ЦО-18831 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 08.10.2025, яким ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності з 08.10.2025.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності" Міністерства охорони здоров`я України. 
Ухвалюючи згадане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів належного повідомлення позивача про проведення повторного оцінювання (на адресу електронної пошти або рекомендованим листом з повідомленням про вручення), доказів відображення відповідних відомостей в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, а також доказів того, що спірне рішення приймалося на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень, чи доказів відмови позивача від такого обстеження. Суд дійшов висновку, що допущені порушення адміністративної процедури вплинули на правомірність вирішення справи по суті, а відтак є підставою для визнання індивідуального акта протиправним у розумінні статті 87 Закону України "Про адміністративну процедуру".
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Державна установа "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2026 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю, а також стягнути з позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Апелянт зазначає, що перевірка обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії проведена на виконання Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024, введеного в дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, у межах кримінального провадження № 12023240000000447 (постанова про залучення спеціалістів від 17.07.2025, лист № 116996-2025 від 17.07.2025), у межах повноважень, визначених підпунктом 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та пунктом 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338. Скаржник наполягає, що проводилася саме перевірка обґрунтованості раніше прийнятого рішення МСЕК на підставі медичних документів медико-експертної справи, огляд особи не проводився та не передбачався, а участь особи передбачена лише у разі прийняття рішення про необхідність повторного оцінювання; суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та фактично перебрав на себе повноваження спеціалізованої установи в медичній сфері, що суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі № 817/820/16. На обґрунтування правомірності своїх дій апелянт посилається також на постанову Верховного Суду від 18.03.2026 у справі № 360/660/25.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо доводів і мотивів такої скарги та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін. У відзиві зазначено, що суд першої інстанції не надавав медичної оцінки діагнозу позивача, а визнав рішення відповідача протиправним виключно через порушення встановленої законом процедури - принципів адміністративної процедури та порядку повідомлення особи; відповідач не довів наявності належної правової підстави для проведення перевірки, оскільки сам по собі лист правоохоронного органу без з`ясування його процесуальної природи не є належною підставою у розумінні пункту 51 Порядку № 1338 (постанова Верховного Суду від 20.02.2026 у справі № 280/4630/25). Позивач наголошує, що інвалідність йому встановлена безстроково з 06.03.2023, а відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 19.12.2024 № 4170-IX особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання за власним бажанням; із заявою до Установи він не звертався, рішення суду про проведення оцінювання відсутнє. Крім того, позивач вказує, що розділ 10.3 оскаржуваного рішення не містить відомостей про його відмову від обстеження або неприбуття, а посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 18.03.2026 у справі № 360/660/25 є нерелевантним.
На виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2026 про витребування доказів відповідач 06.08.2026 подав заяву, до якої додав копію постанови про залучення експертів від 30.04.2024 в рамках кримінального провадження № 12023240000000447 від 18.03.2023, копію протоколу розгляду та копію рішення експертної команди № ЦО-18831 від 08.10.2025.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Судом встановлено, що рішенням Хмельницької міської медико-соціальної експертної комісії від 06.03.2023 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІ групи з 06.03.2023 безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду серії 12 ААГ № 126868 від 06.03.2023.
Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" 08.10.2025 проведено перевірку обґрунтованості зазначеного рішення медико-соціальної експертної комісії за матеріалами медико-експертної справи позивача та прийнято рішення № ЦО-18831, яким ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності з 08.10.2025.
З 10.11.2025 позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з уточненням даних в електронній пенсійній справі.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відносини щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у спосіб прийняття й виконання адміністративних актів урегульовані Законом України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 № 2073-IX (далі - Закон № 2073-IX, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин). 
Частиною першою статті 6 Закону № 2073-IX визначено, що адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.
Частиною другою статті 12 цього Закону гарантовано право учасника адміністративного провадження знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а статтею 17 - право особи бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Частинами другою та третьою статті 87 Закону № 2073-IX визначено, що протиправним є адміністративний акт, який не відповідає, зокрема, принципам адміністративної процедури. Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю визначає Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон № 875-XII, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин). 
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 875-XII інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" від 19.12.2024 № 4170-IX (далі - Закон № 4170-IX) особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності;
рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування;
особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі - Постанова № 1338, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) затверджено, зокрема, Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Положення № 1338) та Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Порядок № 1338).
Абзацом сьомим пункту 3 Постанови № 1338 передбачено, що перевірка обґрунтованості рішень та розгляд скарг на рішення медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості та/або оскарження рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1338 рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”, переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення № 1338 Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду; за результатами моніторингу проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.
При цьому цією ж нормою встановлено, що "якщо за результатами перевірки обґрунтованості прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинне бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, щодо якого проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та необхідних досліджень, проведених на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова".
Аналогічні за змістом приписи закріплені в абзацах одинадцятому - дванадцятому пункту 51 Порядку № 1338, згідно з якими якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.
Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Порядок № 1338 не передбачає права Центру оцінювання функціонального стану особи скасувати рішення медико-соціальної експертної комісії про встановлення особі групи інвалідності інакше, ніж за результатами повторного оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного з повідомленням та за участю такої особи, на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень. Саме належне дотримання процедури оцінювання повсякденного функціонування особи є фундаментальним показником правомірності прийнятого рішення, інакше нівелюється сенс законодавчого врегулювання такої процедури.
Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.08.2026 у справі № 420/37294/25, яка стосується подібних правовідносин. У наведеній постанові Верховний Суд, зокрема, вказав, що "наведений Порядок не передбачає право Центру оцінювання функціонального стану особи скасовувати рішення медико-соціальної експертизи іншим шляхом, ніж як проведення повторного оцінювання функціонального стану особи, з її викликом та повідомленням", а у випадку, коли під час перевірки обґрунтованості рішення про встановлення інвалідності у комісії виникає сумнів, відповідач повинен призначити повторне оцінювання, про що має бути повідомлена особа. Верховний Суд також наголосив, що недотримання відповідачем зазначеного порядку свідчить про порушення процедури проведення перегляду та повторного оцінювання осіб з інвалідністю, а тому відповідне рішення є необґрунтованим, має бути визнане протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Застосовуючи наведені правові висновки до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що експертна команда відповідача, дійшовши висновку про необґрунтованість раніше встановленої позивачу ІІ групи інвалідності, фактично поставила під сумнів стан здоров`я позивача та ступінь обмеження його життєдіяльності. За таких обставин відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи, повідомити про це позивача у визначений підпунктом 2 пункту 8 Положення № 1338 та пунктом 51 Порядку № 1338 спосіб і провести оцінювання на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень.
Натомість, як правильно встановив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про проведення перевірки та/або повторного оцінювання, доказів відображення відповідних відомостей в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, а також доказів того, що спірне рішення приймалося на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження позивача та проведених необхідних досліджень. Не надано відповідачем і доказів відмови позивача від проходження повного медичного обстеження чи його неприбуття - розділ 10.3 оскаржуваного рішення жодних відомостей із цього приводу не містить.
Колегія суддів також враховує, що позивачу інвалідність була встановлена безстроково, а відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4170-IX особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням. Позивач із відповідною заявою не звертався, рішення суду про проведення оцінювання стосовно нього відсутнє.
Щодо доводів апелянта про наявність правових підстав для проведення перевірки, колегія суддів зазначає таке. Пункт 51 Порядку № 1338 та підпункт 2 пункту 8 Положення № 1338 визначають вичерпний перелік підстав для перевірки обґрунтованості рішень: постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді (рішення, ухвала суду) стосовно конкретної особи; запит робочої групи з моніторингу; результати моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.
У постанові від 20.02.2026 у справі № 280/4630/25, а також у постанові від 05.08.2026 у справі № 260/6984/25, які стосуються подібних правовідносин, Верховний Суд виснував, що для визнання документа правоохоронного органу належною підставою у розумінні пункту 51 Порядку № 1338 необхідно встановити його процесуальну природу та відповідність формі, передбаченій законом; сам по собі лист правоохоронного органу без з`ясування, чи є він процесуальним рішенням у межах кримінального провадження або належним запитом робочої групи з моніторингу, не може автоматично свідчити про виникнення у відповідача обов`язку проведення перевірки.
З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, суд апеляційної інстанції ухвалою від 03.08.2026 витребував у відповідача усі документи, на підставі яких проведено перевірку обґрунтованості рішення стосовно позивача. 
На виконання зазначеної ухвали відповідачем надано копію постанови про залучення експертів від 30.04.2024 у кримінальному провадженні № 12023240000000447. Водночас в апеляційній скарзі відповідач посилається на постанову про залучення спеціалістів від 17.07.2025 та лист № 116996-2025 від 17.07.2025.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що станом на 08.10.2025 (дата прийняття відповідачем рішення, що оскаржується позивачем) діяла редакція постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" № 1338 від 15.11.2024 (набрала чинності з 01.01.2025); при цьому пунктом 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено, що виключними підставами для ініціювання Центром оцінювання перевірки обґрунтованості рішень МСЕК у межах кримінального процесу є постанова слідчого, прокурора або ухвала слідчого судді.
Наведені вище нормативні акти не передбачають можливості проведення перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії за запитом слідчого, що мало місце у цьому випадку.
Отже, колегія суддів зауважує на тому, що запит слідчого не може бути підставою для проведення перевірки, оскільки такий документ не визначений як належна підстава для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності.
Разом з тим, навіть за умови наявності процесуального документа органу досудового розслідування, який зобов`язує відповідача провести перевірку обґрунтованості рішення МСЕК, така перевірка має здійснюватися виключно у порядку та у спосіб, визначені Положенням № 1338 і Порядком № 1338. Виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 "Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів", введеного в дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, та реагування на звернення правоохоронних органів не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку дотримуватися встановленої законодавством адміністративної процедури.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції констатує про відсутність у спірних правовідносинах підстав для проведення відповідачем перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії про встановлення позивачу ІI групи інвалідності.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції перебрав на себе повноваження спеціалізованої установи в медичній сфері, колегія суддів зазначає, що вони не відповідають змісту оскаржуваного судового рішення. Суд першої інстанції не надавав оцінки медичному змісту висновків експертної команди щодо стану здоров`я позивача та ступеня обмеження його життєдіяльності, а перевірив виключно дотримання відповідачем процедури прийняття спірного рішення, що повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, відповідно до яких суд вправі перевірити законність висновку МСЕК саме в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 18.03.2026 у справі № 360/660/25 колегія суддів відхиляє, оскільки, як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.08.2026 у справі № 420/37294/25, у наведеній справі вирішувалося питання дотримання Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05.09.2011 № 561, яка втратила чинність 01.01.2025 на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 № 2067, а тому висновки у справі № 360/660/25 не є релевантними до спірних правовідносин, що виникли після 01.01.2025.
Колегія суддів додатково враховує, що позбавлення особи статусу особи з інвалідністю є втручанням з істотними негативними наслідками для її соціального забезпечення, що у цій справі підтверджується припиненням позивачу виплати пенсії. Відповідно до принципу "належного урядування", сформульованого Європейським судом з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04), державні органи зобов`язані діяти вчасно, у належний та якомога послідовніший спосіб, а ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на державу.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29– 30 рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994). При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи від 08.10.2025 № ЦО-18831 прийняте з порушенням установленої законодавством адміністративної процедури, яке вплинуло на правомірність вирішення справи по суті, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" Центр оцінювання функціонального стану особи залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий | | | Томчук А.В.
Судді | | | Драчук Т. О.    Савицька Н.В.