Справа № 752/6980/26 
Провадження № 2/752/9118/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року  Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в зв`язку з продовженням нею навчання, в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. 
Посилається в позові на те, що відповідач є її батьком.
На даний час донька є студенткою денної форми навчання Навчально-наукового інституту здоров`я, реабілітації та фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України та не має власного заробітку.
Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає.
З урахуванням цього, просить задовольнити позов.
Позов був зареєстрований судом 18 березня 2026 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 02 квітня 2026 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.
04 травня 2026 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує.
Посилається на те, що позивачкою не надано доказів, необхідних для стягнення з нього аліментів.
Сам по собі факт навчання доньки не є підставою для стягнення з нього аліментів.
Крім того, 01 червня 2023 року він уклав шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина.
Його дружина перебуває в відпустці по догляду за дитиною та перебуває на його утриманні.
Відповідно до Витягу №80/25/4599/вт йому встановлено інвалідність, що впливає на його працездатність та можливість нести фінансові зобов`язання.
З урахуванням цього, просить у позові відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 9 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. 
Відповідно до статті 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. 
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 
1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 
2) продовження ними навчання; 
3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 
4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з довідкою Навчально-наукового інституту здоров`я, реабілітації та фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України № 25775 від 15 вересня 2025 року донька сторін є здобувачем 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти.
Текрмін навчання з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2029 року.
Судовим наказом Голосіївського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2023 року з відповідача стягувалися аліменти в розмірі частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.
Звераючись до суду, позивачка зазначила, що донька проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги в забезпеченні як елементарних життєвих потреб, так і засобів для навчання.
Навчальний процес не дає їй можливості працювати та утримувати себе.
В свою чергу відповідач є працездатною особою, отримує заробітну плату та пенсію, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.
Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19, де зазначено, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
З урахуванням цього суд вважає, що донька сторін має право на отримання матеріальної допомоги від батьків у зв`язку з продовженням навчання, а батьки законом зобов`язані її надавати.
Щодо приведених у відзиві заперечень відповідача, суд виходить з наступного.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не заперечує, що донька проживає з матір`ю, яка несе основний тягар вирішення питань, пов`язаних із її життєдіяльністю, у тому числі забезпеченням умов для навчання.
Суд також вважає, що визначені законом зобов`язання батьків щодо утримання дітей на обмежуються аліментними зобов`язаннями до досягнення дітьми поноліття, а тому продовження повнолітніми дітьми навчання зобов`язує батьків надавати їм матеріальну допомогу, якщо вони її потребують. 
При цьому суд враховує вимоги закону щодо наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.
Подаючи відзив та заперечуючи проти позову, будь-яких доказів неможливості надання матеріальної допомоги повнолітній доньці відповідач не надав.
Приведені в позові твердження позивачки про отримання ним заробітної плати та пенсії відповідач також не спростував.
Надавши довідку Форми О-5 про відсутність доходу у своєї дружини, а також свідоцтво про народження дитини, в той же час такої довідки щодо відсутності у нього доходу та, як наслідок, неможливість надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, не надав.
Наданий Витяг з рішення експертної команди з оцінювання про встановлення 3 групи інвалідності, не є доказом відсутності такої можливості, оскільки особи з інвалідністю 3 групи в Україні є працездатними. 
Крім того, наявність іншої сім`ї та народження дитини в новому шлюбі не є автоматичною підставою для звільнення від обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається, однак є підставою для зменшення їх розміру, заявлених позивачем.
З урахуванням цього, одного з основних принципів цивільного судочинства-принципу змагальності, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Закон України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначає, що з 01 січня 2026 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 3 209, 00 грн.
Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню 1 283. 60 грн судового збору на користь держави.
Керуючись статтями 182, 198-201, 191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 16 лютого 2026 року і до закінчення навчання донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більше як до досягнення 23-х років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 283, 60 грн судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя К.В.Машкевич