Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/1808/25
Провадження № 2/542/222/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді – Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
представника позивача – адвоката Вовка М.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Слуцького О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» до ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок, –
В С Т А Н О В И В :

16.10.2025 року представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» у його тимчасове (строкове) володіння з тимчасового (строкового) володіння фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0121, площею 1,935 га та земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0122, площею 1,935 га, які розташовані на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення яких - «01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», орендарем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» згідно з договором оренди землі № 265, укладеним 02 квітня 2013 року між ТОВ Агрофірма «Добробут» та ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).
Вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі №265 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,8700 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299, яка розташована на території Супротивнобалківської сільської ради, термін дії якого становить 49 років.
Після смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №727 від 22.09.2020 року власником зазначеної ділянки став відповідач ОСОБА_1 .
19 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Агрофірма «Добробут», в якому просив: розірвати договір оренди землі, скасувати державну реєстрацію іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права, зобов`язати ТОВ Агрофірма «Добробут» повернути земельну ділянку площею 3,87 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299 ОСОБА_1 , стягнути з ТОВ Агрофірма «Добробут» на його користь орендну плату за 2020-2021 роки за договором оренди землі №265 у розмірі 26 647,70 грн.
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року у справі №542/59/22 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/59/22 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову, яким: розірвано договір оренди землі №265 від 02.04.2013; скасовано державну реєстрацію іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права (оренди) на цю земельну ділянку; повернено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,87 га; стягнуто з ТОВ Агрофірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2020-2021 роки за договором оренди землі №265 та судовий збір.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року у справі №542/59/22, скасував постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у справі №542/59/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року залишено без змін.
В процесі розгляду справи №542/59/22 судами встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відповідно збережено силу договору оренди землі від 02 квітня 2013 року № 265, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ Агрофірма «Добробут». Тому, договір оренди позивача не можна вважати неукладеним, недійсним або нечинним і ТОВ Агрофірма «Добробут» є законним орендарем спірної земельної ділянки до 01 квітня 2062 року.
Зазначає, що в процесі захисту позивачем свого порушеного права у Верховному Суді, ОСОБА_1 , отримавши постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/59/22, звернувся до державного реєстратора Відділу соціального захисту населення та надання адміністративних послуг Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, яким 07.03.2024 року прийнято рішення (індексний номер 71942333) про припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки загальною площею 3,8700 га з кадастровим номером 5323486800:00:004:0299 за ТОВ Агрофірма «Добробут».
Відновити реєстрацію свого законного права оренди ТОВ Агрофірма «Добробут» не змогло із-за поділу відповідачем земельної ділянки загальною площею 3,8700 га з кадастровим номером 5323486800:00:004:0299.
Так, 15.04.2024 року земельну ділянку загальною площею 3,8700 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299 було поділено на: земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0121, площею 1,935 га та земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0122, площею 1,935 га.
Державним реєстратором Відділу соціального захисту населення та надання адміністративних послуг Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області 15.04.2024 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 1,935 га, кадастровий номер 5323486800:00:003:0121 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72627968 від 16.04.2024 року) за ОСОБА_1 . Крім того, 15.05.2024 року на вказану ділянку зареєстровано право оренди (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73243185 від 21.05.2024 року) за ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, укладеного 30.04.2024 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 терміном на 20 років.
А також державним реєстратором 15.04.2024 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 1,935 га, кадастровий номер 5323486800:00:003:0122 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72627709 від 16.04.2024 року) за ОСОБА_1 . Крім того, 15.05.2025 року на вказану ділянку зареєстровано право оренди (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73243413 від 21.05.2024 року) за ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, укладеного 30.04.2024 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 терміном на 20 років.
Вказує на те, що з дати набрання законної сили постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/59/22 позивач не користується спірною земельною ділянкою і з 23 квітня 2025 року (з дати скасування Верховним Судом у справі №542/59/22 постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року) не може відновити реєстрацію свого права оренди із-за зареєстрованого за фізичною особою-підприємцем ФОП ОСОБА_2 права оренди на земельні ділянки, які виникли в результаті поділу земельної ділянки, яка була об`єктом договору оренди землі №265 від 02.04.2013 року. Зареєстроване 15.05.2024 року право оренди на підставі укладених 30.04.2024 року договорів оренди землі між відповідачами порушує право оренди позивача.
Право оренди позивача, що виникло на підставі Договору оренди землі №265 від 02.04.2013 року, укладеного з ОСОБА_3 до 01 квітня 2062 року, є дійсним, порушене відповідачами та не може бути відновлено іншим способом, аніж його захистом в судовому порядку.
Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 25.11.2025 року (а.с. 61).
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Слуцького О.В. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с. 103).
Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 111-112).
Представник позивача адвокат Вовк М.В. в судовому засіданні підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Позов просив задовольнити. 
В подальшому надав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ Агрофірма «Добробут» (а.с.159).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.143), 09.07.2026 року надав заяву про визнання ним позову та про розгляд справи без його участі (а.с.158). 
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Слуцький О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити.
В подальшому в судове засіданні не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.154).
Так до суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Слуцьким О.В. було надано відзив на позовну заяву (а.с.78-80), в якому зазначено про те, що дійсно 02.04.2013 року ОСОБА_3 уклав договір оренди землі №265 з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» на 49 років.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 
22.09.2020 року приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області видано свідоцтво по право на спадщину за заповітом, спадкова справа 23/2020, зареєстровано в реєстрі за №727, а також здійснено державну реєстрацію права власності. Таким чином, з 22.09.2020 року ОСОБА_1 став власником земельної ділянки площею 3,87 га, кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2024 року у справі №542/59/22 вирішено розірвати Договір оренди землі №265 від 02.04.2013, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,87 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299. 
Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право: 38300038), здійснену приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. щодо земельної ділянки кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299 з одночасним припиненням іншого речового права (оренди) щодо земельної ділянки площею 3,87 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299.
Постановою Верховного Суду від 23.04.2025 року у справі №542/59/22 скасовано постанову Полтавського апеляційного суду від 20.02.2024 року та справу направлено на повторний розгляд до Полтавського апеляційного суду. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.08.2025 року у справі №542/59/22 залишено у силі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо розірвання Договору оренди землі від 02.04.2013 року №265.
Після розірвання Договору оренди землі від 02.04.2013 року №265 постановою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2024 року у справі №542/59/22, ОСОБА_1 , як законний власник з дотримання ст.ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України здійснив поділ земельної ділянки, кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299, площею 3,87 га, внаслідок чого було сформовано дві земельні ділянки: 5323486800:00:003:0121, площею 1,935 га та 5323486800:00:003:0122, площею 1,935 га, які у подальшому були передані в оренду ФОП ОСОБА_2 , згідно Договорів оренди земельної ділянки від 30.04.2024 року.
Вважає, що позовні вимоги про витребування спірних земельних ділянок та посилання на чинність Договору оренди землі від 02.04.2013 року № 265 є необґрунтованими та безпідставними, так як власник земельної ділянки ОСОБА_1 здійснив її поділ, внаслідок чого утворилися нові унікальні об`єкти, з присвоєним кадастрових та реєстраційних номерів, які не є предметом Договору оренди землі від 02.04.2013 року № 265 і на які не поширюються права та обов`язки позивача, тому вважає, що заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені. 
Більше того, ст. 27 Закону України «Про оренду землі» визначає право витребування предмету оренди (відповідного об`єкту) саме з незаконного володіння та користування, яким не можна вважати укладені між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Договори оренди земельних ділянок від 30.04.2024 року, законність яких презюмується згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України. 
Тому вважає, що у даній справі ст. 27 Закону України «Про оренду землі» не підлягає застосуванню з огляду на відсутність предмету оренди та законність користування земельними ділянками з боку ФОП ОСОБА_2 .
Також звертає увагу на те, що вказані позивачем правові висновки Верховного Суду, що наведені у відповідних постановах, не підлягають застосуванню, оскільки вони сформульовані за інших фактичних обставин справ та не тотожні з правовідносинами по даній справі. 
Представником позивача 28.11.2025 року була надана відповідь на відзив (а.с. 89-91), в якій він не погоджується з запереченнями представника відповідача щодо відсутності підстав для застосування висновків Верховного Суду у справі № 444/1807/19, Великої Палати Верховного Суду у справах № 367/2022/15-ц, № 922/2723/17, № 357//9028/18, № 357/8277/19, в зв`язку з відсутністю тотожності (відмінність за предметом спору, підставами та змістом позовних вимог) правовідносин зі справою № 542/1808/25, наполягаючи на тому, що наведені висновки Верховного Суду сформульовані за подібних правовідносин, що й у даній справи.
Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с.144-145, 152-153) 09.07.2026 року надала заяву визнання нею позову та про розгляд справи без її участі (а.с.157). 
Вислухавши пояснення у вступному слові представника позивача адвоката Вовка М.В., представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Слуцького О.В., дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ТОВ Агрофірма «Добробут» укладено Договір оренди землі №265 за змістом якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,87 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299, яка знаходиться на території Супротивнобалківської сільської ради, строком на 49 років (а.с.7-10).
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.09.2014 №27142783 вбачається, що 22.09.2014 року на земельну ділянку кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299, що розташована на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, зареєстровано право оренди за ТОВ Агрофірма «Добробут» строком на 49 років, орендодавець ОСОБА_3 (а.с. 11).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №426499699 від 12.05.2025 відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 727, виданий 22.09.2020 приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. (а.с.37).
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року у задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати, відмовлено у повному обсязі (а.с.12-20).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, було розірвано договір оренди землі №265, скасовано державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 38300038), здійснену приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І., щодо земельної ділянки кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299, з одночасним припиненням іншого речового права (оренди) на цю земельну ділянку, повернено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,87 га, кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.20-29).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року залишено без змін.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року задоволено частково.
Здійснено поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року шляхом повернення стягнутих грошових сум у розмірі 41570,80 грн, що включають: 26647,70 грн орендної плати, 9923,10 грн судового збору, 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут» кошти у розмірі 41570,80 грн, що включають: 26647,70 грн орендної плати, 9923,10 грн судового збору, 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу (а.с.30-36).
При цьому судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.05.2025 №426499699, та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9963938752025 та №НВ-9963939252025, земельна ділянка кадастровий номер: 5323486800:00:004:0299, площею 3,87 га, яка є предметом договору оренди землі №265 від 02.04.2013 року, поділена власником на 2 земельні ділянки з кадастровими номерами: 5323486800:00:003:0122 та 5323486800:00:003:0121 (а.с. 37, 39-44, 45-50).
Та 30 квітня 2024 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 укладено Договори оренди вищезазначених земельних ділянок з кадастровим номером: 5323486800:00:003:0121 та 5323486800:00:003:0122, строком на 20 років (а.с.70 зворот -73, 74-76).
З Витягів з Державного реєстру речових прав №379522871 та №379520941 від 21.05.2024 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровим номером: 5323486800:00:003:0121 та 5323486800:00:003:0122 (а.с.73 на звороті, 76 на звороті).
Відносини у сфері найму (оренди) земельної ділянки регулюються ЦК України, ЗК України, Законом № 161-XIV, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
За умов ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 2 ст. 631 ЦК України, передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення.
У ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Частиною 1 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону № 161-XIV).
Тобто оренда землі - це тимчасове (строкове) володіння та користування земельною ділянкою орендарем, на підставі договору оренди землі, укладеного між власником цієї земельної ділянки та орендарем.
Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір набирає чинності з моменту його укладення.
З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.
05 грудня 2019 року Законом № 340-ІХ абзац другий частини другої статті 25 ЗУ «Про оренду землі» доповнено умовою, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.
Тобто використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, оскільки відсутні правові підстави для цього.
Згідно з вимогами ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України).
Так, відповідно до зазначених вимог, між позивачем ТОВ Агрофірма «Добробут» та ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є відповідач ОСОБА_1 , 02 квітня 2013 року був укладений договір оренди землі №265 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,8700 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299, яка розташована на території Супротивнобалківської сільської ради, термін дії якого становить 49 років та державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право: право оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ «Агрофірма «Добробут» (а.с. 7-10, 11-12).
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» (надалі - Закон № 161-XIV).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 161-XIV, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
За умовами договору оренди землі від 02.04.2013 року № 265 строк його дії 49 років.
Відповідно до ст. 629 ЦК Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.
Згідно з п. 2-3 ч. 2 ст. 24 Закону № 161- XIV, орендодавець зобов`язаний: при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
За умовами ст. 25 Закону № 161- XIV орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з умовами п. 36 договору оренди землі №265 від 02.04.2013 року , ч. 1-2 ст. 31 Закону № 161- XIV та п. «а», «в», «е» ч. 1 ст. 141 ЗКУ, підставами для автоматичного припинення права користування спірною земельною ділянкою є: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
За умовами пункту 37 договору оренди землі №265 від 02.04.2013 року, ч. 3 ст. 31, ст. 32 Закону № 161-XIV та п. «б», «г», «ґ», «д», «є» ч. 1 ст. 141 ЗКУ, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до умов п. 38 вказаного договору оренди, ч. 4 ст. 31 Закону № 161-XIV, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.
Як видно із матеріалів справи, між сторонами не укладалися угоди щодо дострокового припинення договору оренди землі.
Водночас відповідач ОСОБА_1 в судовому порядку звертався з позовом до ТОВ Агрофірма «Добробут» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати.
Так, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено у повному обсязі (а.с.12-20).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/59/22 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову, яким: розірвано договір оренди землі №265 від 02.04.2013; скасовано державну реєстрацію іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права (оренди) на цю земельну ділянку; повернено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,87 га; стягнуто з ТОВ Агрофірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2020-2021 роки за договором оренди землі №265 та судовий збір.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року постанова Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.20-29).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову про розірвання договору оренди землі, залишено без змін.
Тому, оскільки в судовому порядку договір оренди від 02.04.2013 року №265 розірваний не був, не припинявся з інших підстав, недійсним не визнавався, право оренди позивача за договором оренди землі від 02.04.2013 року № 265 є дійсними з моменту внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди ТОВ Агрофірма «Добробут» на спірну земельну ділянки, оскільки скасування Постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/59/22 відновило дію державної реєстрації цього права.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі 357/8277/19.
Отже, після скасування Постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/59/22 та залишення без змін рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі №265 від 02.04.2013 року , не настало жодної підстави для припинення зобов`язань орендодавця за договором оренди землі від 02.04.2013 року №265.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону № 161- XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).
Однак, в даному випадку орендодавець ОСОБА_1 , попередньо здійснивши поділ земельної ділянки, яка була об`єктом договору оренди землі від 02.04.2013 року №265, уклав договори оренди землі 30.04.2024 року з ФОП ОСОБА_2 на цю ж саму земельну ділянку, за якою 15.05.2025 року й зареєстровано право оренди на спірні земельні діялнки. 
Закон пов`язує виникнення права оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього речового права (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 року у справі № 663/1651/21).
Функцією державної реєстрації права оренди земельної ділянки є оголошення належності права володіння та користування на цю ділянку майна певній особі – орендарю.
Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна державна реєстрація права оренди на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння та користування ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право оренди, визнається фактичним володільцем та користувачем земельної ділянки. При цьому державна реєстрація права оренди на земельну ділянку створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта права володіння та користування цією ділянкою (як складових права власності).
Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 426499699 від 12 травня 2025 року та відомостей, що містяться у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9963938752025 від 20 травня 2025 року та № НВ-9963939252025 від 20 травня 2025 року, вбачається, що 15.04.2024 року земельну ділянку загальною площею 3,8700 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299 року поділено на: земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0121, площею 1,935 га та земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0122, площею 1,935 га на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 21.03.2024 року, розробленої ТОВ «Полтаваземлеустрій». Ділянки розташовані на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Цільове призначення новостворених ділянок - «01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
А 30.04.2024 року між ОСОБА_1 та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі № б/н на земельну ділянку площею 1,935 га з кадастровим номером 5323486800:00:003:0121 строком на 20 років, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про інше речове право №55108752 від 15.05.2024 року на земельну ділянку за ОСОБА_2 до 30.04.2044 року.
Також, 30.04.2024 року між ОСОБА_1 та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі № б/н на земельну ділянку площею 1,935 га з кадастровим номером 5323486800:00:003:0122 строком на 20 років, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про інше речове право №55108954 від 15.05.2024 року на земельну ділянку за ОСОБА_2 до 30.04.2044 року.
Тобто, 15.05.2024 року здійснено державну реєстрацію права оренди за ФОП ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки.
Отже, з 15.05.2024 року спірні земельні ділянки вважаються переданими відповідачу ФОП ОСОБА_2 , а тому власник земельних ділянок відповідач ОСОБА_1 та відповідач ФОП ОСОБА_2 , до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з позивачем, вчинили дії, які перешкоджають ТОВ Агрофірма «Добробут» користуватися спірною земельною ділянкою.
Окрім цього, одна й та сама ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними з різними орендарями (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 734/336/17).
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди.
Оскільки, за умовами договору оренди землі від 02.04.2013 року, строк його дії становить 49 років (до 01.04.2062 року), то на час ухвалення рішення суду позивач, як первинний орендар, матиме чинне право оренди та зможе його зареєструвати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі 357/8277/19 вказано: «Щодо вимоги про витребування земельної ділянки в третьої особи, то первісний орендар може заявити таку вимогу лише в тому разі, якщо він (первісний орендар) зареєстрував своє право оренди. Проте «витребування земельної ділянки» не є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права оренди наступним орендарем. У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди оскаржуваний договір оренди може бути визнано недійсним, однак у вказаному випадку позивач заявив вимогу про витребування земельної ділянки, задоволення якої повністю поновлює його права орендаря.».
Відповідно до ч. 2 та п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.
Оскільки зареєстроване право оренди землі є речовим правом, то і способи захисту такого права можуть бути такими, що притаманні речовим правам.
У відносинах оренди визнається право орендаря на абсолютний захист від порушення його права на орендоване майно третіми особами; на збереження сили договору оренди при переході права власності на орендоване майно до іншої особи (право слідування).
У статті 27 Закону № 161- XIV як у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, так і на час подання цього позову, передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.
Оскільки позивач 22.09.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрував своє право оренди на спірну земельну ділянку, то він має право заявити вимогу про витребування земельних ділянок.
У контексті спору щодо земельної ділянки, переданої в оренду, тимчасовим володільцем та користувачем такої земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право оренди землі, а відтак неволодіючий орендар, право оренди якого порушено, може скористатися спеціальним способом захисту, який передбачено спеціальним законом, а саме статтею 27 Закону № 161- XIV, на підставі якої він може витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння та користування.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі 357/8277/19.
Щодо доводів представника відповідача Степаненка В.В. про те, що ОСОБА_1 як власник земельної ділянки здійснив її поділ, внаслідок чого утворилися нові унікальні об`єкти, з присвоєнням кадастрових та реєстраційних номерів, й які не є предметом Договору оренди землі від 02.04.2013 року № 265, суд зазначає таке.
Відповідно до положень 110 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб.
Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.
Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.
В даному випадку передача земельної ділянки кадастровий номер 5323486800:00:004:0299 в оренду позивачу і є таким обтяженням права власника земельної ділянки. 
Та за встановленими судом обставинами вбачається, що первинний орендодавець ОСОБА_3 передав в оренду ТОВ Агрофірма «Добробут» всю земельну ділянку площею 3,8700 га, яку в подальшому ОСОБА_1 поділив на дві земельні ділянки.
Однак, такий поділ земельної ділянки не припиняє права оренди на неї орендаря, оскільки уся передана в оренду земельна ділянка, загальною площею 3,8700 га, кадастровий номер 5323486800:00:004:0299 була поділена і увійшла у дві сформовані земельні ділянки (земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0121, площею 1,935 га та земельну ділянку кадастровий номер 5323486800:00:003:0122, площею 1,935 га).
Тому Договір оренди землі № 265 від 02.04.2013 року не припинив своєї дії.
Так Велика Палата Верховного Суду у справах № 367/2022/15-ц, 922/2723/17, 357//9028/18 зробила висновок про те, що пряма дія статті 110 ЗК України передбачає, що поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки. 
Отже, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням ним кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. 
В даному випадку, оскільки нові ділянки разом за своєю площею та розташуванням складають все ту ж спірну земельну ділянку, тому поділ земельної ділянки не припиняє права оренди на неї орендаря, оскільки уся передана в оренду земельна ділянка була поділена і увійшла у дві сформовані земельні ділянки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч. 1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем ТОВ Агрофірма «Добробут» був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. 
Враховуючи, що позов задоволений в повному обсязі з відповідачів  ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2  підлягає стягненню судовий збір на користь позивача по 1514 грн. з кожного.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України суд, –
В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» до ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок – задовольнити.
Витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» у його тимчасове (строкове) володіння з тимчасового (строкового) володіння фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровим номером 5323486800:00:003:0121 площею 1,935 га та кадастровим номером 5323486800:00:003:0122 площею 1,935 га, які розташовані на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орендарем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» згідно з договором оренди від 02 квітня 2013 року №265, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» та ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є  ОСОБА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут» судовий збір в розмірі по 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Добробут», місцезнаходження: вул.Дружби, 1Є, м.Кобеляки, Полтавської області, код ЄДРПОУ 32682703;
представник позивача: адвокат Вовк Михайло Володимирович, адреса робочого місця адвоката: вул.Дружби, 1Є, м.Кобеляки, Полтавської області;
відповідач:  ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
представник відповідача: адвокат Слуцький Олександр Владиславович, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 ;
відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складений 17 липня 2026 року.
Суддя Новосанжарського районного суду
Полтавської області   Ю.О.Афанасьєва