ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2123/26 Справа № 199/4681/26 | | Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Свистунова О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сергєєва А.М. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2026 року, щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,–

В С Т А Н О В И В:

06.04.2026 року о 22:25 годині біля будинку №167 по вулиці Конотопській у місті Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drаger Alcotest та в закладі охорони здоров`я КП «ДБКЛЗНПД» ДОР водій ОСОБА_1 – відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17 000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 665,60 грн. 

В апеляційній скарзі захисник Сергєєв А.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Амур Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24.06.2026 у справі № 199/4681/26 та прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24.06.2026 у справі № 199/4681/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. Ухвалити постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення № 199/4681/26 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки у судовому засіданні, яке відбулось 24.06.2026 року о 11:00 годині, судом не було оголошено результату розгляду справи, ні повного тексту постанови від 24.06.2026, ні вступної та резолютивної її частин. За результатом судового засідання суд видалився для прийняття рішення. Оскаржувана постанова прийнята 24.06.2026 року тому останнім днем для подачі апеляційної скарги є 04.07.2026 року, який припадає на вихідний день тижня. При цьому, сторона захисту звертає увагу апеляційного суду на те, що з оскаржуваною постановою сторона захисту змогла ознайомитись лише 27.06.2026 року у системі Електронний суд. Так, апеляційна скарга подається через систему Електронний суд 07.07.2026 року. Захист вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений з метою захисту прав та свобод та реалізації завдань держави, передбачених ст. 3 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 не був відсторонений від подальшого керування після складення відносно нього протоколу. Додані до протоколу рапорти поліцейського від 07.04.2026, є недопустимими доказами винуватості ОСОБА_1 . 

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З урахуванням наведеного, враховуючи те, що згідно протоколу судового засідання (а.с.77-78) судом першої інстанції судом не оголошувалась ні вступна та резолютивна частини постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2026 року, ні повний текст оскаржуваного судового рішення, а доказів отримання апелянтом чи його представником копії постанови матеріали справи не містять, апеляційний суд вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає за можливе поновити строк захиснику Сергєєву А.М. на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2026 року. 

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 
Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

У судовому засіданні 24.07.2026 року захисник Сергєєв А.М. надав клопотання про визнання доказів недопустимими та недостовірними.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Як зазначено у ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Згідно з п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №633997, 06.04.2026 року о 22:25 годині біля будинку №167 по вулиці Конотопській у місті Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drаger Alcotest та в закладі охорони здоров`я КП «ДБКЛЗНПД» ДОР водій ОСОБА_1 – відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Викладені обставини підтверджуються наявним в матеріалах провадження відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого зокрема вбачаєтьсь, що будь – яких порушень прав ОСОБА_1 не було. Про факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_1 свідчить відеозапис з бодікамери поліцейського, з якого вбачається вказаний транспортний засіб, при цьому світло фар та габаритні вогні транспортного засобу були ввімкнені, транспортний засіб перебуває близько перед воротами будинку після ДТП, а за кермом перебуває саме ОСОБА_1 після чого виходить з водійського сидіння (01 хвилина 56 секунда відеозапису №1). Під час розмови з працівниками патрульної поліції, ОСОБА_1 відмовлявся надавати анкетні дані та документи. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 - відмовився, що було зафіксовано на 22 хвилині 31 секунді відеозапису №1.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він 06.04.2026 року о 22:25 годині біля будинку №167 по вулиці Конотопській у місті Дніпрі, керував транспортним засобом «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_1 та вчинив ДТП, страхова компанія вже відшкодувала спричинені ним збитки за пошкоджене майно. Він відмовився від чогось але конкретно від чого не розумів, у медичному закладі йому не пропонували пройти огляд, самостійно він також не проходив. За ДТП він притягнутий до відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами. 
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 повідомив, що 06.04.2026 приблизно о 22:30 транспортний засіб «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в якого були ознаки сп`яніння, здійснив зіткнення із електроопорою біля будинку №167 по вулиці Конотопській у місті Дніпрі, після чого здійснив зіткнення з воротами будинку. Як пояснив свідок, він вийшов з будинку і побачив, що транспортний засіб «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, за кермом перебував, як пізніше з`ясувалось після виклику ним працівників поліції, ОСОБА_1 . До того часу поки екіпаж патрульної поліції прибув на місце ДТП, ОСОБА_1 вийшов з водійського місця пошкодженого автомобіля, мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці, оскільки ОСОБА_1 неадекватно себе поводив. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та надання пояснень. 

Відповідно до офіційного сайту «Судова влада» ОСОБА_1 у справі № 199/4392/26 (3/199/1488/26) за статтею 124 КУпАП, особисто, у судовому засіданні визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за змістом постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15.04.2026 водій ОСОБА_1 06.04.2026 о 22:25 годині у місті Дніпрі по вул. Конотопській, 167, керуючи автомобілем «Audi A6», н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість для руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого транспортний засіб здійснив некерований рух за межі проїзної частини та здійснив зіткнення з електроопорою будинку 167 по вул. Конотопська, після чого здійснив зіткнення з воротами буд. 167 – власник ОСОБА_3 та воротами буд. 169 по вул. Конотопська – власник ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортний засіб, ворота будинків 167 та 169, електроопора будинку 167 отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. За наслідками розгляду вказаної справи ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Отже, наведеною постановою суду, яка набрала законної сили, та безпосереднім допитом у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 , спростовуються доводи захисника Сергєєва А.М. про відсутність факту керування ОСОБА_5 06.04.2026 о 22.25 транспортним засобом «Audi A6», н.з. НОМЕР_1 . 
Оскільки вказані події як за ст. 124 КУпАП так і у справі яка наразі розглядається за ч.1 ст. 130 КУпАП відбувались в один і той же день 06.04.2026 в один і той же час 22:25 годині в одному й тому ж місці біля будинку №167 по вулиці Конотопській у місті Дніпрі.
За сукупності обставин, які були встановлені судом в ході розгляду зазначеної справи та які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фактів істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на чому наполягав захисник, мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини і, як наслідок, не можуть слугувати підставою для закриття провадження по справі.
Незгода ОСОБА_1 з діями співробітників патрульної поліції не відноситься до меж розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і порушення з боку співробітників поліції не підтверджені жодним рішенням суду чи рішенням компетентного органу. 
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів, які б спростовували факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Інші доводи сторони захисту не свідчать про порушення вимог закону, що, у свою чергу, потягло б визнання доказів недопустимими або вказувало б на відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Судом перевірено всі доводи сторони захисту та поза розумним сумнівом встановлено, що матеріалами справи підтверджено як факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , так і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, що є обов`язковими ознаками порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, захисником не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи адвоката на підтвердження наявності обставин для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи. 
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Так, у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року по справі № 2а-475/09/1370 (адміністративне провадження № К/9901/66235/18) застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.
Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом. Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.
Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення – це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».
При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого. Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 року у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 року у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 року у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 року у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі № 500/26/22.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 року по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.
Що стосується доводів захисника Сергєєва А.М. про збір судом доказів винуватості, а саме допит свідка ОСОБА_2 , суд відхиляє вказані доводи як неспроможні, оскільки згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін, і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. 
Натомість допитаний судом свідок ОСОБА_2 , який також був свідком та допитаним в суді по справі № 199/4392/26 (3/199/1488/26) самостійно з`явився до суду та наполягав на його допиті, оскільки він був очевидцем наслідків вчинення ОСОБА_1 правопорушення за статтею 124 КУпАП, та свідком відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Тобто, суд допитавши свідка ОСОБА_2 , діяв з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, щоб кожний, хто вчинив правопорушення, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний. 
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Суд, дослідивши клопотання захисника Сергєєва А.М., подане у судовому засіданні 24.07.2026 року, про визнання доказів недопустимими та недостовірними, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.
Доводи сторони захисту щодо недопустимості та недостовірності доказів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються виключно на власному тлумаченні обставин справи та не підтверджені належними і допустимими доказами. 
Наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують належності, допустимості та достовірності досліджених судом доказів, а тому не дають підстав для визнання їх недопустимими.
При цьому суд апеляційної інстанції оцінює доводи апеляційної скарги як такі, що фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а не на спростування встановлених у справі обставин. 
У зв`язку з цим клопотання захисника Сергєєва А.М. про визнання доказів недопустимими та недостовірними підлягає відхиленню.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.
Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, – 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити  ОСОБА_6  строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Сергєєва А.М. – залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2026 року, у справі про адміністративні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24 липня 2026 року.

Суддя    О.В. Свистунова