Справа № 692/1164/26
Провадження № 2/692/939/26
24.08.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 09.07.2021 на підставі кредитного договору № 1001918728501 видано кредит у сумі 33600грн.
Вказує, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001918728501 від 09.07.2021, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua.
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.05.2026 складає 40518,04грн., з яких:
- 23800,64грн. - заборгованість за кредитом; 
- 9,35грн. - заборгованість процентами; 
- 16708,05 грн. - заборгованість за комісією.
Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. За таких умов, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 40518,04грн. та судові витрати у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 28.07.2026 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Від відповідача ОСОБА_1 адресу суду відзив не надходив, відповідач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін, у задоволенні якого ухвалою суду від 24.08.2026 було відмовлено, інших заяв, клопотань не надсилала.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 09.07.2021 відповідач ОСОБА_1 звернулась до позивача з заявою № 1001918728501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно умов, викладених у заяві, підписанням цієї заяви клієнт підтвердила прийняття Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просила надати їй споживчий кредит, найменування кредитного продукту: Кредит на загальні цілі - GP X-sеll ВСЕЯСНО2,99 (24) без довідки _ банківський переказ. Сума кредиту: 33600,00грн., строк кредиту: 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 2,99%, розмір процентної ставки: 0,01 % річних, разова комісія: 0,00% від суми кредиту + 0,00 грн., схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання кредиту: банківський переказ, переказ на рахунок НОМЕР_1 , в АТ «ПУМБ», код отримувача 2373505720, отримувач ОСОБА_1 .
Договір містить відомості про графік платежів, відповідно до якого платіжні періоди: з 09.07.2021 по 09.07.2023, дата платежу: до 9 числа кожного календарного місяця, чиста сума платежу/сума платежу за розрахунковий період: 2404,79грн. щомісяця та 2404,58грн. останній платіж, усього за 24 місяці: 57714,75грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 1004,64грн. щомісяця та 24111,36грн. всього за 24 місяці. Договір підписано особистим підписом ОСОБА_1 .
Згідно паспорта споживчого кредиту GP X-sеll ВСЕЯСНО2,99 (24) без довідки _банківський переказ, вказано відомості щодо умов кредиту у розмірі 33600,00грн. строком на 24 місяці. Паспорт підписано особистим підписом ОСОБА_1 .
Згідно копії платіжної інструкції № TR.50572220.60873.13604 від 09.07.2021, АТ «ПУМБ» перерахував отримувачу ОСОБА_1 кошти у розмірі 33600,00грн. з призначеням платежу Надання кредитних коштів за договором № 1001918728501 від 09/07/2021 за позикою ОСОБА_1 .
Згідно Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором № 1001918728501 від 09.07.2021, станом на 20.05.2026, він містить відомості про розрахунок заборгованості по сумі кредиту, по процентах та по комісії. Щодо розрахунку заборгованості по сумі кредиту він виконаний за період з 09.08.2021 по 09.01.2024. Загальна сума: 33600,00грн., з яких фактично погашено 9799,36грн. (вказано дати та суми надходжень, інформацію про кредитні канікули та про неоплачені суми). Залишок непогашеної суми кредиту: 23800,64грн.
Згідно розрахунку заборгованості за процентами він виконаний за період з 09.07.2021 по 20.05.2026. Всього погашено: 1,89грн., непогашено: 9,35грн.
Згідно розрахунку заборгованості за комісією він виконаний за період з 09.08.2021 по 29.06.2023. Всього нараховано комісії: 23776,32грн. Всього погащено: 7 068,27грн. залишок непогашеної суми комісії: 16708,05грн.
Згальний розмір заборгованості складає 40518, 04грн, що включає заборгованість за сумою кредиту - 23800,64грн., заборгованість за процентами - 9,35грн, заборгованість за комісією - 16708,05грн.
Згідно виписки АТ «ПУМБ» по особовому рахунку ОСОБА_1 з 09.07.2021 по 20.05.2026 вбачається наявність операцій з грошовими коштами. Так, 09.07.2021 було надано кредитні кошти у сумі 33600,00грн. по договору № 1001918728501 від 09.07.2021. У подальшому по договору відбувалось погашення заборгованості, автоматичне погашення простроченої заборгованості, автоматична рекласифікація стандартної заборгованості по основному боргу в прострочену, автоматичне погашення простроченої заборгованості по щомісячній комісії, договірне списання деннних коштів на погашення заборгованості.
Згідно письмової вимоги (повідомлення) АТ «ПУМБ» вих. № КНО-44.2.2/1112 від 21.05.2026, адресованої ОСОБА_1 , вона містить вимогу про погашення заборгованості перед банком у розмірі 40 518,04грн. станом на 20.05.2026 яка виникла за договором № 1001918728501.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Вказаним Кредитним договором позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування і комісію.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
ОСОБА_1 усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти у повній мірі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками.
Тому суд погоджується з розрахунком заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23800,64грн.
Щодо розрахунку заборгованості за процентами у розмірі 9,35грн. суд зазначає наступне.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Відповідно кредитного договору № 1001918728501 від 09.07.2021, кредит надавався строком на 24 місяці з процентною ставкою 0,01% річних.
Таким чином, суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та не вбачала підстав для відступу від таких висновків у своїй постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Строк дії договору, укладеного сторонами 09.07.2021 визначено на 24 місяці, тобто до 09.07.2023, після чого продовжено не було, оскільки докази протилежного відсутні, тому суд приходить до висновку про закінчення строку цього договору кредиту. В межах строку кредиту, тобто до 09.07.2023 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти згідно Графіку платежів. Починаючи з 10.07.2023 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її щомісячними платежами. 
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
Позивач звернувся з вимогою про стягнення процентів у розмірі 9,35грн. Згідно розрахунку заборгованості вказані проценти було нараховано як у межах строку договору кредиту, так і за його межами. Проте, позивач не надає доказів пролонгації договору кредиту після 09.07.2023 та не заявляє вимогу стягнення процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості містить інформацію про застосування кредитних канікул, проте з матеріалів справи не вбачається, що сторонами погоджувались умови застосування таких канікул та продовження нарахування відсотків після завершення строку договору. Позивачем жодним чином не обгрунтовано наявність кредитних канікул і на таку обставину позивач у своєму позові не посилається.
Таким чином припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З розрахунку вбачається, що нараховані позивачем відсотки за період з 09.07.2021 по 09.03.2022 було погашено, у період з 09.03.2022 по 09.08.2022 позивачем відсотки не нараховувались у зв`язку з кредитними канікулами. За період з 09.08.2022 по 09.07.2023 нараховано відсотки, які не погашено, у загальному розмірі 3,94грн. і які й підлягають стягненню з відповідача.
Тому розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками має становити 23804,58грн. (23800,64+3,94=23804,58).
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 16708,05грн. суд зазначає наступне. 
Умовами кредитного договору № 1001918728501 від 09.07.2021 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Згідно розрахунку заборгованості вказано про нарахування комісії у загальному розмірі 23776,32грн. з якої непогашено 16708,05грн. 
Згідно норм ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи.
Згідно ч. 5 ст. 12 вказаного Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено номативно-правовими актами.
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
З матеріалів справи не вбачається, що у вказаних періодах відповідачу надавались додаткові послуги з надання інформації про стан кредиту або будь-які інші послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту.
Оскільки відповідачем було сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості з яких 7068,27грн. було враховано як погашення комісії, то загальний розмір заборгованості належить зменшити на суму сплаченої комісії і він становитиме 16736,31грн. (23804,58-7068,27=16736,31).
Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості у загальному розмірі 16736,31грн., що включає суму заборгованості за тілом кредиту 16732,37грн. та за відсотками: 3,94грн. 
Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40грн., тому належить стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1099,72 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 268, 280-289 ЦПК України; ст. ст. 526, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд 
ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, заборгованість за кредитним договором № 1001918728501 від 09.07.2021 станом на 20.05.2026 у розмірі 16736,31грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, судові витрати в розмірі 1099,72грн.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторони по справі: 
Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Л.О. Левченко