Справа № 359/9125/26

Провадження № 1-кп/359/698/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2026 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі 
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 42026112100000134 від 28.07.2026 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 
в с т а н о в и в : 
12.07.2026 у ОСОБА_4 , який проживав з дозволу потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , виник кримінальний протиправний намір, спрямований на таємне викрадення шуруповерта марки «Intertool» моделі «WT-0331», разом з двома акумуляторами та зарядним пристроєм до нього, який зберігався в будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв шуруповерт марки «Intertool» моделі «WT-0331» без згоди потерпілого, який в подальшому продав за грошові кошти ОСОБА_6 , тим самим вчинивши крадіжку чужого майна. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3440 гривень 80 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та показав, що дійсно він знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 взяв шуруповерт марки «Intertool» без згоди потерпілого, який в подальшому продав за грошові кошти. З вартістю матеріальної шкоди спричиненої кримінальними правопорушеннями погодився. 
Обвинувачений та прокурор не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
ОСОБА_4 вчинив крадіжку в період війни, яка триває в Україні. Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався. Тому, суд погоджується із висновком сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину в умовах воєнного стану.
Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною. 
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
В судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого злочину, засудив свою поведінку, а тому суд вважає, що обставиною яка пом`якшує покарання слід визнати щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено. 
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочини проти власності. Згідно із наданої прокурором довідки про судимість обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності. За місцем проживання характеризується з посередньої сторони, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, відносини з особами антигромадської поведінки та раніше судимими не підтримує. Відповідно до медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. 
З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, визнання ним вини, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. 
У судовому засіданні обвинувачений та прокурор просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування основного покарання з випробуванням. Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України. Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
На думку суду, виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування основного покарання, у зв`язку із чим на підставі ст. 75 КК України, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном три роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази відсутні. Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України, слід залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося. 
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд 
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном три роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1