ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року Чернігів Справа № 620/7921/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі судді Дубіної М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

09.07.2026 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований у суді 10.07.2026), у якому, просить:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про нього як про особу, яка перебуває у статусі військовозобов`язаного; 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) внести відомості щодо виключення його з військового обліку як непридатного до військової служби;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу та направлення його для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період; 
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2026 № 313/12 про зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; 
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби. 
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.06.2023 року ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 53-а графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі – Положення № 402) ; на виконання зазначеного рішення його виключено з військового обліку військовозобов`язаних, що підтверджується записами у Тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного від 10.07.2023 №1/36/4538 та відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр), однак незважаючи на наявність чинного рішення про виключення його з військового обліку та відсутність будь-яких доказів його повторного взяття на військовий облік у встановленому законом порядку, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було вчинено дії, наслідком яких стало внесення відомостей про перебування позивача на військовому обліку, направлення його на проходження військово-лікарської комісії, визнання придатним до військової служби та подальший призов під час мобілізації, що порушує права та законні інтереси позивача. Позивач заперечував добровільність проходження ним військово-лікарської комісії та зазначав, що відповідного волевиявлення не висловлював, письмових чи електронних заяв не подавав. Наголошував, що фактичного медичного огляду не проходив, із членами військово-лікарської комісії не спілкувався, медичної документації щодо наявного захворювання не надавав, обов`язкових аналізів та обстежень не проходив.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 14.07.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_4 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » від 08.05.2026 №3939 солдат ОСОБА_1 , 1980 року народження, який за результатами медичного огляду військово-лікарської комісії 07.05.2026 був визнаний придатним до проходження військової служби, направлений до військової частини НОМЕР_1 , яка під час видання оскаржуваного наказу діяла у відповідності до чинного законодавства України та підзаконних актів, а підстави для відмови у зарахуванні позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 – були відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) у відзиві на позовну заяву вказує на законність своїх дій та рішень щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, в особливий період, та їх оскарження не є належним способом захисту прав чи інтересів позивача, так як скасування наказу не може призвести до відновлення попереднього (первісного) стану особи. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09.06.2023 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 53-а графи ІІ Розкладу хвороб, затвердженого Положенням № 402.
Зазначені обставини підтверджуються Тимчасовим посвідчення військовозобов`язаного від 10.07.2023 №1/36/4538, у якому містяться відомості про визнання позивача непридатним до військової служби та його виключення з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Аналогічні відомості містилися також у військово-обліковому документі, сформованому через застосунок «Резерв+» на підставі даних Реєстру.
07.05.2026 позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). Під час перебування у зазначеному територіальному центрі комплектування посадовими особами були внесені до відповідних реєстрів відомості про перебування позивача на військовому обліку та в розшуку.
07.05.2026 військово- лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) було прийнято постанову про придатність позивача до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК від 07.05.2026 № 2026-0507-1445-4321-7. 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 08.05.2026 № 313/12 позивача призвано на військову службу та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_4 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » від 08.05.2026 №3939 солдат ОСОБА_1 , 1980 року народження, який за результатами медичного огляду військово-лікарської комісії 07.05.2026 був визнаний придатним до проходження військової служби, направлений до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2026 № 135 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 , вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про нього як про особу, яка перебуває у статусі військовозобов`язаного; протиправними наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу та направлення його для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період; а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина третя статті 1 Закону №2232-XII).
Згідно частини першої статті 27 Закону №2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
При цьому, приписами частини сьомої статті 1 Закону №2232-XII регламентовано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (пункт 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154).
Згідно пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Таким чином, у зв`язку з проведенням заходів загальної мобілізації посадовими особами відповідачів здійснюється вивчення особових справ кожного військовозобов`язаного, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, внесення змін до їх облікових карток та відповідних відомостей про особу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також приведення військово-облікових документів у відповідність з наявними відомостями та проставлення актуальних даних щодо придатності чи непридатності до військової служби.
Так, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
- організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;
- забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Відповідно до пункту 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Частиною шостою статті 37 Закону №2232-XII визначено підстави виключення з військового обліку.
Так, згідно пункту 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: визнані непридатними до військової служби. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначає Закон України від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до положень статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
З положень статті 2 Закону № 1951-VIII випливає, що одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.
Статтею 16 вказаного Закону № 1951-VIII внесено зміни в Закону №2232-XII, а саме частину першу статті 34 Закону №2232-XII викладено в такій редакції: «1.Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1951-VIII передбачає, що основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частина друга статті 3 Закону № 1951-VIII встановлює, що оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядниками Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, Служба безпеки України, Служба зовнішньої розвідки України та розвідувальний орган Міністерства оборони України. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є:
-уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру;
-оперативні командування;
-територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя;
-Центральне управління Служби безпеки України;
-відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України;
-відповідний підрозділ розвідувального органу Міністерства оборони України.
Частина шоста статті 5 Закону № 1951-VIII передбачає що органи адміністрування Реєстру: 1) здійснюють аналітичну обробку даних; 2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру; 3) забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 4) організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.
Відповідно до частини вісім статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.
Тобто, сам Закон № 1951-VIII визначає та покладає певні права та обов`язки на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
У той же час, відповідно до пункту 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 (далі - Порядок № 559) військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».
Пунктом 4 Порядку № 559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку № 559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що виключення з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII означає, що громадянин визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку. Такий статус є остаточним звільненням від військового обов`язку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 09.06.2023 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 53-а графи ІІ Розкладу хвороб, затвердженого Положенням № 402.
Зазначені обставини підтверджуються Тимчасовим посвідчення військовозобов`язаного від 10.07.2023 №1/36/4538, у якому містяться відомості про визнання позивача непридатним до військової служби та його виключення з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Аналогічні відомості містилися також у військово-обліковому документі, сформованому через застосунок «Резерв+» на підставі даних Реєстру. 
Натомість посадовими особами відповідача було вчинено дії, наслідком яких стало внесення відомостей про перебування позивача на військовому обліку станом 07.05.2026.
В контексті спірних правовідносин аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок про те, що виключення громадянина України з військового обліку як такого, що визнаний непридатним до військової служби, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-XII звільнила цю особу від виконання військового обов`язку.
Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану.
Суд враховує правову позицію, викладену у пунктах 37-39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі №280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку». При цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військово-зобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону №2232-XII слідує, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військово-зобов`язаних.
Водночас, судом встановлено, що відповідач проігнорував ту обставину, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно не має обов`язку проходити військово-лікарську комісію та не може бути призваний на військову службу під час мобілізації внаслідок того, що він виключений з військового обліку.
При цьому позивач не подавав заяв про взяття на військовий облік, поновлення на військовому обліку чи зміну свого облікового статусу. Також він не висловлював добровільної згоди на повторне взяття на військовий облік після виключення з нього.
Натомість відповідач не надав заяву позивача, документу про його особисту явку, рішення про перегляд попереднього висновку щодо непридатності або іншого документа, який створював би законні підстави для взяття позивача станом на 07.05.2026 на військовий облік військовозобов`язаних.
На переконання суду, після отримання від позивача відомостей про його виключення з військового з обліку за станом здоров`я та ознайомившись з відповідними записами, у тому числі в Реєстрі, про те, що позивач виключений з військового обліку за станом здоров`я, відповідач не вправі був поновлювати позивача на військовому обліку та направляти його на повторне медичне обстеження.
Додатково суд зазначає, що самовільне переведення особової справи чи зміна ТЦК та СП у реєстрі «Оберіг» за відсутності офіційної зміни місця проживання чи особистої заяви є прямим порушенням вимог Порядку № 1487.
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Таким чином, за відсутності правових підстав у межах спірних відносин відбулось безпідставне поставлення позивача на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), до того ж без декларування позивачем зміни місця проживання, що свідчить про порушення цими територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки вимог законодавства. 
Отже, повторне взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних відбулося за відсутності встановлених законом підстав, а тому відповідні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) є протиправними.
Суд також вважає за необхідне вказати й на те, що відповідно до приписів пункту 3.3 розділу II Положення №402, особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП формує електронне направлення в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатка 1 до цього Положення.
Доказів обстеження позивача у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу, наявності електронних направлень в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень позивача (як того вимагає пункту 3.3 розділу II Положення №402) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) до суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що медичний огляд позивача ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 проведений за відсутності на те правових підстав.
Суд вважає, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (неналежне виконання) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх обов`язків не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткових обов`язків щодо повторного постановлення на військовий облік військовозобов`язаного за відсутності законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я.
У контексті спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне вказати, що у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №826/13000/18 зазначено, що складовою принципу законності та принципу верховенства права є «правова процедура» («fair procedure» - справедлива процедура), яка передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.
Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.
Натомість, на переконання суду, як повторний медичний огляд, так і призов на військову службу під час мобілізації позивача, визнаного непридатного до військової служби з виключенням з військового обліку, не пов`язане з жодною передбаченою Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законом № 2232-ХІІ підставою.
Питання мобілізації та призову на військову службу на думку суду є надзвичайно важливими та чутливими темами в умовах введеного на території України воєнного стану та браку мобілізаційних ресурсів, проте зазначені обставини не можуть бути виправданням порушень, які відбулися в спірних правовідносинах.
Разом із тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Таке зарахуванням здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від ТЦК та СП, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
Тобто для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) ТЦК та СП, тобто з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу.
Визнання протиправним та скасування наказу про призов громадянина України на військову службу під час мобілізації має своїми правовими наслідками: зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного; протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), які пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.
Зазначений підхід передбачає автоматичну оцінку наступних рішень суб`єктів по всьому ланцюгу правовідносин безпосередньо пов`язаних між собою, як похідних від первинного рішення, з якого слідують всі наступні, незважаючи навіть на правомірну поведінку учасників відносин, залучених на реалізацію такого протиправного рішення.
Юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.
Матеріалами справи підтверджується, що саме протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) стали наслідком взяття позивача на військовий облік, мобілізації позивача, винесення наказу щодо його призову на військову службу.
Відтак, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) від 08.05.2026 №313/12, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період позивача є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, висновки Верховного Суду про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про не проходження ВЛК, а тому суд не вбачає підстав для прийняття до уваги таку правову позицію.
Відтак, суд, з урахуванням встановлених у справі обставин, дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2026 №135 у відповідній частині є похідним від скасованих індивідуальних актів, а тому не може зберігати чинність та породжувати правові наслідки для позивача.
Обставина, що командир військової частини під час видання наказу керувався отриманими від територіального центру комплектування документами, не змінює правової оцінки самого індивідуального акта. 
Суд зазначає, що відсутність протиправної поведінки посадової особи не може зберігати чинність акта, правова підстава якого визнана судом незаконною.
Відповідно до статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби є день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.04.2024 у справі №520/7954/22.
У зазначеній справі Верховний Суд за обставин, коли особа не належала до категорії військовозобов`язаних, які могли бути призвані на військову службу під час мобілізації, погодився з протиправністю наказу командира військової частини про призначення такої особи на посаду та зарахування до списків особового складу, а також залишив у силі рішення суду першої інстанції, яким командира військової частини зобов`язано виключити позивача зі списків особового складу.
Отже, сам по собі факт виконання наказу про зарахування особи до списків особового складу військової частини не виключає можливості його подальшого скасування судом та усунення породжених ним правових наслідків, якщо під час розгляду справи встановлено, що така особа від самого початку не належала до категорії громадян, які могли бути законно призвані на військову службу під час мобілізації.
Судом установлено, що позивач раніше був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, а рішення про його повторне взяття на військовий облік прийнято без установлених законом підстав. 
Відтак, на час видання наказу про призов позивач не мав законно набутого статусу військовозобов`язаного та не належав до кола осіб, які відповідно до статті 39 Закону №2232-XII могли бути призвані на військову службу під час мобілізації.
Крім того, позивач у цій справі оскаржив не лише дії, пов`язані з проведенням його мобілізації, а весь послідовний ланцюг індивідуальних актів, унаслідок прийняття яких він набув статусу військовослужбовця: дії щодо повторного взяття на військовий облік, наказ територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призов і наказ командира військової частини про зарахування до списків особового складу.
Скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу та направлення його для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період означає відсутність законної первинної підстави для його направлення до військової частини НОМЕР_1 .
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у частині зарахування позивача до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначення на посаду є похідним від наказу про призов. 
За таких обставин, після скасування наказу про призов подальше збереження чинності похідного наказу військової частини є несумісним із принципом законності та означало б збереження правових наслідків індивідуального акта, законна підстава для прийняття якого відсутня.
Суд також зазначає, що положення статті 26 Закону №2232-XII визначають підстави звільнення з військової служби осіб, військово-службові правовідносини з якими виникли на передбачених законом підставах. 
Зазначена норма не може розглядатися як перешкода для скасування судом протиправних індивідуальних актів про призов та зарахування до списків особового складу і для усунення наслідків таких актів.
У цій справі суд не вирішує питання про звільнення позивача з військової служби за однією з підстав, передбачених статтею 26 Закону №2232-XII, та не покладає на командира військової частини обов`язку прийняти окреме рішення про звільнення.
Зобов`язання військової частини виключити позивача зі списків особового складу є безпосереднім правовим наслідком скасування наказу, яким його було зараховано до таких списків, та спрямоване на відновлення становища, що існувало до прийняття протиправних індивідуальних актів.
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби є день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. 
Отже, після скасування наказу про зарахування позивача до списків особового складу саме його виключення з таких списків забезпечує фактичне усунення правових наслідків протиправної мобілізації.
За змістом частини другої статті 5 та статті 245 КАС України адміністративний суд має застосувати такий спосіб захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру допущеного порушення та забезпечує реальне поновлення прав особи.
Скасування наказу про призов та наказу про зарахування до списків особового складу без покладення на військову частину обов`язку виключити позивача з таких списків не усуває наслідків установленого судом порушення та не зміє фактичного і правового становища позивача. 
Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу не становить втручання суду в дискреційні повноваження її командира, оскільки після скасування наказу про призов та наказу про зарахування до списків особового складу у військової частини відсутні юридично допустимі варіанти поведінки. 
Так, єдиним правомірним способом виконання судового рішення та усунення наслідків протиправних індивідуальних актів є виключення позивача зі списків особового складу.
Таким чином, правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, тоді як підхід, викладений у постанові Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №520/7954/22, відповідає встановленим у цій справі обставинам та підтверджує можливість скасування наказу про зарахування особи до списків особового складу і зобов`язання військової частини виключити її з таких списків у разі встановлення відсутності законних підстав для призову цієї особи на військову службу.
Тому належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2026 №135 у частині зарахування позивача до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначення на посаду, а також зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу. 
Таке виключення відповідно до статті 24 Закону №2232-XII матиме наслідком закінчення проходження позивачем військової служби.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. 
Відповідно до частин першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 01.07.2026 № 8419-9663-5848-3354 позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2129,92 грн, у зв`язку із чим відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають судові витрати у розмірі по 1064, 96 грн з кожного відповідача 1331, 20 грн.
Керуючись статтями 2, 72-74, 77, 139, 241-246, 250-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити. 
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про ОСОБА_1 як про особу, яка перебуває у статусі військовозобов`язаного. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) внести відомості щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку як непридатного до військової служби.
Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) від 08.05.2026 № 313/26 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період. 
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2026 № 135 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064, 96 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 01.07.2026 № 8419-9663-5848-3354. 
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064, 96 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 01.07.2026 № 8419-9663-5848-3354. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) ( АДРЕСА_3 , унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 ).
Відповідач – військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_4 ). 

Суддя Марія ДУБІНА