ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року | Справа №160/1924/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою Керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області Мамона Олексія Євгеновича в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною.

Суть спору: 28.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області Мамона Олексія Євгеновича в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність Піщанської сільської ради Самарівського району (код ЄДРПОУ: 04338836, вул. Центральная, 4, с. Піщанка, Дніпропетровська область, 51283), яка полягає в незабезпеченні організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення «Балка Ягідна», площею 32 га, який розташований на території Самарівського району Дніпропетровської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості);
-зобов`язати Піщанську сільську раду вчинити дії щодо забезпечення організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення «Балка Ягідна», площею 32 га, який розташований на території Самарівського району Дніпропетровської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості), відповідно до вимог чинного законодавства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що попри обізнаність відповідача про існування зазначеного об`єкта природно-заповідного фонду щонайменше з 2002 року, а також попри перехід земельної ділянки, на якій розташований заказник, у комунальну власність відповідача з 28.04.2021, межі заказника площею 32 га досі не визначені в натурі (на місцевості) та не внесені до Державного земельного кадастру, проекти землеустрою щодо організації і встановлення таких меж не розроблялися, що унеможливлює належне збереження об`єкта природно-заповідного фонду, підтримання екологічного балансу та створює ризик використання відповідної території не за цільовим призначенням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
20.02.2026 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позову, послався на те, що документація щодо створення заказника органами попереднього скликання ради йому не передавалася, охоронне зобов`язання №41 від 28.07.2008 покладало функцію охорони об`єкта на Новомосковську (Самарівську) районну державну адміністрацію, а не на сільську раду, а також на відсутність фінансування робіт із землеустрою в умовах воєнного стану. Одночасно відповідач просив суд поновити строк на подання відзиву, пропущений через тривалі аварійні відключення електроенергії за місцезнаходженням ради, що підтверджено інформацією офіційного сайту постачальника електроенергії.
27.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він не погодився з доводами відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, зокрема, що обов`язок забезпечення охорони об`єкта природно-заповідного фонду переходить до нового власника земельної ділянки в силу закону незалежно від оформлення акта приймання-передачі охоронного зобов`язання, а зміна скликання ради чи посадових осіб не звільняє юридичну особу від виконання її обов`язків.
Розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки наведені відповідачем причини пропуску строку (тривалі аварійні відключення електроенергії) є поважними. Відзив прийнято судом до уваги та оцінено разом з іншими доказами у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ботанічний заказник місцевого значення «Балка Ягідна» (далі - Заказник) створений рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради від 09.10.1979 №568 «Про створення державних заказників, охорону не мисливських птахів, рідкісних та зникаючих дикорослих та лікарських видів рослин» на території Новомосковського (Самарівського на теперішній час) району, первісною площею 31,1 га.
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 19.12.1995 №50-Р «Про мережу територій та об`єктів природно-заповідного фонду» затверджено перелік діючих територій та об`єктів природно-заповідного фонду області з унесеними змінами меж та підпорядкування, згідно з яким площа Заказника визначена у розмірі 32 га - саме ця, чинна на цей час, площа зазначена в позовних вимогах.
Пунктами 1.6-1.7 Положення про Заказник, затвердженого 22.07.2002 виконувачем обов`язків начальника управління екології та природних ресурсів у Дніпропетровській області та погодженого головою Піщанської сільської ради Новомосковського (Самарівського) району, встановлено, що Заказник включає землекористування Піщанської сільської ради.
Отже, відповідачу відомо про існування Заказника на підконтрольній йому території щонайменше з 2002 року.
28.07.2008 Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області та Новомосковською (Самарівською) районною державною адміністрацією укладено охоронне зобов`язання №41, відповідно до якого об`єкт передано під охорону районній державній адміністрації.
Законом України від 28.04.2021 №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» доповнено пункт 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, згідно з яким землями комунальної власності територіальних громад з дня набрання чинності цим пунктом вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, за визначеним у цьому пункті переліком винятків, до якого не належать землі природно-заповідного фонду місцевого значення.
Відтак, з 28.04.2021 земельна ділянка, на якій розташований Заказник місцевого значення, перебуває в комунальній власності Піщанської сільської ради, що визнається й самим відповідачем.
Листами від 15.09.2025 №1702/0/2-25 та від 29.12.2025 №2425/0/2-25 Піщанська сільська рада повідомила прокуратуру, що подання про створення Заказника до ради не надходили, документація обласною радою не передавалася, у зв`язку з відсутністю фінансування документація із землеустрою самостійно не замовлялася і не розроблялася, а за наявності фінансування радою будуть заплановані відповідні заходи.
До листа долучено лист Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 02.05.2003 №1-1610/0/261-23, яким Піщанську сільську раду повідомлено про наявність об`єктів природно-заповідного фонду на території громади, у тому числі Заказника, з доданою схемою об`єкта.
Згідно з інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.08.2025 №2-3303/0/261-25 та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.08.2025 №10-4-0.332-5167/2-25, звернень Піщанської сільської ради чи інших суб`єктів щодо встановлення меж Заказника в натурі не надходило, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж Заказника не розроблялися.
Листами від 18.09.2025 №3-6376-7 та від 25.12.2025 №3-8484-7 Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) повідомила Самарівську окружну прокуратуру, що заходи державного нагляду (контролю) щодо дотримання режиму території Заказника нею не здійснювалися, позовні заяви не пред`являлися, та що інспекція не заперечує проти здійснення окружною прокуратурою представництва інтересів держави в суді з метою поновлення порушених інтересів держави.
Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в цій справі, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, зобов`язаний обґрунтувати, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, підстави для звернення прокурора, а також зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, звертаючись до суду в порядку представництва, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу; невжиття компетентним органом заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про можливе порушення інтересів держави, кваліфікується як бездіяльність такого органу.
Судом установлено, що органом, уповноваженим здійснювати державний нагляд (контроль) за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду на території Самарівського району, є Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).
Листом від 20.01.2026 №62-311ВИХ-26 Самарівська окружна прокуратура повідомила інспекцію про намір звернутися до суду в інтересах держави. Заперечень від інспекції не надійшло, а листами від 18.09.2025 №3-6376-7 та від 25.12.2025 №3-8484-7 інспекція підтвердила, що заходів контролю щодо Заказника та звернення до суду з відповідним позовом нею не здійснювалося.
Зазначене свідчить про бездіяльність уповноваженого органу та наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в цій справі відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України.
Інтерес держави в цій справі полягає в неухильному дотриманні режиму охорони території та об`єкта природно-заповідного фонду, що є національним надбанням і складовою екологічної безпеки держави (стаття 16 Конституції України, Закон України «Про природно-заповідний фонд України»), а тому звернення прокурора з цим позовом відповідає меті здійснення представницької функції, визначеної статтею 131-1 Конституції України.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в незабезпеченні організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення «Балка Ягідна», площею 32 га, який розташований на території Самарівського району Дніпропетровської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості), позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наразі, спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), Законом України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 № 2456-XII (далі Закон № 2456), Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (далі Закон № 858).
Відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі ст. 45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» у разі зміни форми власності на землю, на якій знаходяться заказники та інші об`єкти природно-заповідного фонду, землевласники зобов`язані забезпечувати режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов`язання. Аналогічний обов`язок власників або користувачів земельних ділянок, оголошених заказниками, щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження передбачено статтею 29 цього Закону.
Приписами статті 7 Закону № 2456 визначено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Ст. 8 Закону 2456 визначено, що збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом розробки проектної і проектно-планувальної документації.
Статтею 53 Закону № 2456 встановлено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.
Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Статтею 60 Закону № 2456 визначено, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.
Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.
Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України «Про землеустрій».
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону № 858 проект землеустрою сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
Приписами частини 2 статті 25 Закону № 858 визначено види документації із землеустрою, зокрема і проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.
Відповідно до ст. 47 Закону № 858 проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.
Отже, рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.
При цьому, ст. 19 Закону № 858 визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Згідно зі ст. 26 Закону № 858, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.
Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.
Відповідно до п. 34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.
Отже, обов`язок замовити проект землеустрою та забезпечити встановлення меж Заказника в натурі (на місцевості) чітко випливає із сукупності наведених приписів статей 4, 7, 29, 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та статей 19, 20, 25, 47 Закону України «Про землеустрій», а покладається такий обов`язок на власника земельної ділянки, на якій розташований відповідний об`єкт, а щодо земель комунальної власності - саме на відповідну сільську, селищну чи міську раду.
Повертаючись до обставин справи.
Доводи відповідача про те, що охоронне зобов`язання №41 від 28.07.2008 покладало функцію охорони Заказника на Новомосковську (Самарівську) районну державну адміністрацію, а не на Піщанську сільську раду, та що акт приймання-передачі цього зобов`язання між районною адміністрацією і сільською радою не укладався, суд відхиляє, оскільки стаття 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» прямо передбачає перехід обов`язку забезпечення режиму охорони об`єкта до нового власника земельної ділянки в силу закону - з моменту зміни форми власності на землю, незалежно від того, чи оформлено переоформлення охоронного зобов`язання.
Оскільки земельна ділянка перейшла у комунальну власність відповідача з 28.04.2021, саме з цієї дати на відповідача покладено обов`язок забезпечення охорони Заказника та вчинення дій, спрямованих на встановлення його меж.
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що документація щодо Заказника не передавалася йому попереднім скликанням ради, у зв`язку з чим раді восьмого скликання не було відомо про Положення про Заказник, погоджене в 2002 році. Відповідно до статей 80, 104 Цивільного кодексу України та частин першої, третьої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами, які набувають та здійснюють права і обов`язки самостійно; зміна складу депутатів чи посадових осіб ради не є реорганізацією чи ліквідацією юридичної особи і не тягне переходу її прав та обов`язків до іншого суб`єкта.
Піщанська сільська рада є юридичною особою з незмінним ідентифікаційним кодом з часу її державної реєстрації, а тому несе відповідальність за виконання покладених на неї законом обов`язків незалежно від персонального складу депутатського корпусу чи керівництва в різні періоди.
Посилання відповідача на відсутність фінансування робіт із землеустрою та на об`єктивні труднощі, зумовлені воєнним станом і пріоритетністю оборонних видатків, суд ураховує, однак зазначає, що ці обставини самі по собі не спростовують факту протиправної бездіяльності, а можуть братися до уваги лише при визначенні розумного строку виконання покладеного на відповідача обов`язку.
Суд зважає на те, що відповідач не позбавлений можливості профінансувати відповідні роботи за рахунок інших джерел, не заборонених законом, зокрема коштів землекористувачів чи міжнародних грантів, на що сам відповідач посилається у відзиві, а також на те, що з моменту, коли відповідачу достеменно стало відомо про існування Заказника (2002 рік), чи, щонайменше, з моменту набуття права комунальної власності на відповідну земельну ділянку (28.04.2021), відповідачем не вчинено жодних конкретних дій, окрім прийняття 15.12.2023 декларативної Програми розвитку земельних відносин та охорони земель на 2024-2027 роки, якою розроблення відповідного проекту землеустрою заплановано лише на 2026-2027 роки.
Сам факт відсутності меж Заказника в натурі та в Державному земельному кадастрі відповідач не заперечує, пояснюючи це наведеними причинами.
Водночас, відповідач сам визнає можливість фінансування таких робіт за рахунок інших джерел, не заборонених законом, а тому повної об`єктивної неможливості виконання покладеного на нього обов`язку не доведено.
Наведене свідчить про тривалу бездіяльність відповідача щодо виконання чітко визначеного законом обов`язку, яка є протиправною, оскільки відповідач як власник земельної ділянки, на якій розташований об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення, ухилився від вчинення юридично значущих дій, покладених на нього законом, які були об`єктивно необхідними та реально можливими для виконання, зокрема від замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж Заказника.
Суд наголошує, що встановлення меж територій природно-заповідного фонду є одним з обов`язкових за чинним законодавством заходів із землеустрою, який забезпечує закріплення на місцевості меж таких територій з метою їх раціонального використання та охорони.
Щодо строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає, що виявлене порушення має триваючий характер: бездіяльність відповідача щодо організації робіт із винесення меж Заказника та закріплення їх у натурі полягає в безперервному невиконанні обов`язку, встановленого законом, яке триває з моменту виникнення цього обов`язку й до дня звернення прокурора до суду та не припинене й на час ухвалення цього рішення.
За таких обставин відсутні підстави вважати строк звернення до адміністративного суду з цим позовом пропущеним, а позовну заяву подано з дотриманням строків звернення до суду, установлених Кодексом адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області Мамона Олексія Євгеновича в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (Ідентифікаційний код: 43877118, місцезнаходження: 50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 92) до Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області (Ідентифікаційний код: 04338836, місцезнаходження: 51283, Дніпропетровська область, с. Піщанка, вул. Центральна, буд. 4) про визнання бездіяльності протиправною, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Піщанської сільської ради Самарівського району, яка полягає в незабезпеченні організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення «Балка Ягідна», площею 32 га, який розташований на території Самарівського району Дніпропетровської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості).
Зобов`язати Піщанську сільську раду вчинити дії щодо забезпечення організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення «Балка Ягідна», площею 32 га, який розташований на території Самарівського району Дніпропетровської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості), відповідно до вимог чинного законодавства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон