Справа № 951/328/26
Провадження №2/951/264/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року селище Козова
Козівський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Лавренюк О.М., 
за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О., 
представника позивача – адвоката Скиби В.М. (в режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скиба Віталій Михайлович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер 6123082000:01:001:0622, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності серії ЯД №221850 від 20.02.2008, земельну ділянку кадастровий номер 6123082000:01:001:1146, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності серії ЯД №222358 від 20.02.2008. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є сини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
ОСОБА_4 за життя розпорядилася своїм майном та 20.05.2009 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 . Однак позивачу про наявність складеного спадкодавцем заповіту на її користь не було відомо, так як позивач була зареєстрована та проживала окремо від ОСОБА_4 , яка їй не повідомляла про наявність заповіту. 
У квітні 2026 року позивач, прибираючи в будинку ОСОБА_4 , знайшла вказаний заповіт.
22.04.2026 ОСОБА_1 звернулася до Козівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , проте отримала роз`яснення щодо пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач зазначила, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 були наявні спадкоємці першої черги за законом сини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Також про наявність складеного на її користь заповіту обізнана не була, так як на час смерті ОСОБА_4 з нею разом не проживала та зареєстрована не була, а дізналася про заповіт лише у квітні 2026 року, коли наводила порядок у будинку спадкодавця. Відтак, вважаючи, що вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , позивач заяви про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) строк не подавала. 
З огляду на викладене, просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня набрання рішенням суду законної сили. 
Ухвалою судді від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 03.06.2026. Витребувано у Козівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, що була заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі незаведення або заведення іншим нотаріусом - витяг з відповідного реєстру.
21.05.2026 на виконання вимог ухвали судді від 11.05.2026 Козівською державною нотаріальною конторою надано суду Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №85321419 від 20.05.2026 (а.с. 33).
Ухвалою суду від 03.06.2026 підготовче засідання у справі відкладено на 25.06.2026. 
Ухвалою суду від 25.06.2026 клопотання представника позивача задоволено, замінено у цивільній справі неналежних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на належного відповідача – Козівську селищну раду. Продовжено строк підготовчого провадження у вказаній справі на тридцять днів та підготовче засідання відкладено на 28.07.2026. 
Ухвалою суду від 28.07.2026 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Козівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено справу до судового розгляду по суті на 20.08.2026. 
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.
Представник позивача – адвокат Скиба В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 були наявні спадкоємці першої черги за законом – сини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які, як вважала позивач, прийняли спадщину після смерті своєї матері. Позивач до спадкоємців першої черги за законом не відноситься. Про наявність заповіту, складеного на її користь, позивач не знала, так як не була зареєстрована та не проживала разом з ОСОБА_6 , а заповіт знайшла лише у квітні 2026 року, коли прибирала у її будинку та одразу звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, так як нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Представник Козівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання від 28.07.2026, у якому зазначив, що при вирішенні спору по суті Козівська селищна рада покладається на думку суду, справу просив розглянути без його участі.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.12.2020 Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 18).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме земельну ділянку площею 0,41 га на території Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6123082000:01:001:1146, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №222358 від 20.02.2008 та на земельну ділянку площею 1,46 га на території Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6123082000:01:001:0622, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №221850 від 20.02.2008 (а.с. 12, 13).
За змістом довідки Козівської селищної ради №29 від 20.04.2026 спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала та була зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті разом з нею у спадковому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 11). 
Відповідно до заповіту, складеного 20.05.2009 у с. Золочівка Козівського району Тернопільської області та посвідченого секретарем виконавчого комітету Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області Репетою М.В., зареєстрованого у реєстрі за №16, ОСОБА_4 заповіла все належне їй на час смерті майно ОСОБА_1 . Вказаний заповіт є чинним, не змінений та не скасований (а.с. 17).
Державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується листом №40/01-16 від 22.04.2026 (а.с. 9).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину ніхто не прийняв, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №85321419 від 20.05.2026 (а.с. 33). 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.
Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.
З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмовивід її прийняття спадкоємцями за заповітом, а такожу разі неохоплення заповітом усієї спадщини (частина друга статті 1223 ЦК України).
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або іншої черги спадкоємців, які набували право на спадкування за законом, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 та Верховним Судом у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 330/761/21.
За таких обставин, беручи до уваги, що позивач не є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 та не була обізнана про наявність заповіту, якій був складений на її користь, а також те, що після смерті ОСОБА_4 були наявні спадкоємці за законом першої черги, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Ураховуючи викладене, з метою захисту прав та інтересів позивача у справі, позивачу слід визначити додатковий строк у два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Козівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: Козівська селищна рада, місцезнаходження: вул. Грушевського, 38, селище Козова, Тернопільський район, Тернопільська область, 47601, код ЄДРПОУ: 04525573. 
Повний текст рішення суду складено та підписано 27 серпня 2026 року.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк