печерський районний суд міста києва

Справа № 172/2489/25-ц 
пр. 2-7979/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 рокуПечерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Вовк С. В.,
за участю секретаря судового засідання - Ємець Д.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Кредитна спілка «Істок» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 38 061,00 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.
Ухвалою судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд до Новобаварського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 172/2489/25 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року матеріали цивільної справи за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2026 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
22 квітня 2024 року від відповідача надійшла заява в якій останній заперечив щодо задоволення позову, вказавши, що вже є наявне рішення суду у справі №639/7505/18 від 28.12.2019 між тими самими сторонами з тим же предметом спору та з тих же підстав та виконавче провадження за даним рішення вже закінчено.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що 12.05.2017 року до Кредитної спілки «Істок» звернувся ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки.
Відповідно до копії витягу з протоколу спостережної ради №21 від 20.07.2004 року на засіданні правління Кредитної спілки (протокол № 101 від 12.05.2017 року) на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву ОСОБА_1 на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом відповідача в члени Кредитної спілки «Істок».
12.05.2017 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок на суму 5 (п`ять) гривень, що підтверджується прибутковим касовим ордером №1720 від 12.05.2017 року, та обов`язковий пайовий внесок 5 (п`ять) гривень, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1721 від 12.05.2017 року.
19.04.2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до Кредитної спілки«Істок» заяву на отримання кредиту та 19.04.2018 року кредитний комітет Кредитної спілки «Істок» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки ОСОБА_1 .
Кредитна спілка«Істок» на дату надання кредиту була зареєстрована як юридична особа та фінансова установа, що підтверджується витягом з ЄДР та Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, а також отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг.
20.04.2018 року Кредитна спілка «Істок» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № ДКХ 2073.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Позичальник - ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 25 000 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 19 квітня 2019 року. Грошові кошти ОСОБА_1 отримав на підставі видаткового касового ордеру від 20.04.2018 року.
Згідно з п.3.2. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Відповідно до п.2.5. Кредитного договору плата за надання кредиту становить 36,30 грн. щоденно.
За змістом п.2.6. Кредитного договору нарахування плати починається з дня фактичного отримання Позичальником грошових коштів та здійснюється щомісячно виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведено у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно п.4.3. Кредитного договору платежі проводяться Позичальником згідно з Графіком у і повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок.
Відповідно до п. 4.7. Кредитного договору «Відповідальність сторін за порушення умов Договору. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за Договором: у разі порушення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за Договором, можуть настати правові наслідки, встановлені Договором або законом, зокрема: .п 4.7.3. Повернення Позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за Договором, згідно ст. 625 ЦК» (формула наведена у договорі).
Так,у порушенняп.п.4.1.,4.3.Договору ОСОБА_1 припинив здійснювати погашення кредиту та нарахованих відсотків,тобто зобов`язання з його боку не виконано. Останній платіж відповідачем було зроблено 06.06.2018 року.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до матеріалів позовної заяви залишок за договором споживчого кредиту становить 38 061, 00 грн., що складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 20 362,00 грн., заборгованість за платою 11 471, 00 грн., інфляційні нарахування 6 227, 00 грн.
Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за договором позики. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований.
Щодо доводів відповідача про наявність рішення суду у справі № 639/7505/18 від 28.12.2019 між тими самими сторонами, з тим самим предметом спору та з тих самих підстав, а також про закінчення виконавчого провадження за зазначеним рішенням, суд зазначає таке.
Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року у справі № 639/7505/18 було скасовано. Після його скасування ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року зазначену цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Попаснянського районного суду Луганської області. Водночас відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 Попаснянський районний суд Луганської області не здійснює правосуддя.
Судом також встановлено, що будь-які інші судові рішення у справі № 639/7505/18 (провадження № 2/423/647/20), якими спір було б вирішено по суті та які набрали законної сили, у Єдиному державному реєстрі судових рішень та автоматизованій системі документообігу Попаснянського районного суду Луганської області відсутні.
Посилання відповідача на закінчення виконавчого провадження суд також відхиляє, оскільки саме по собі закінчення виконавчого провадження не є належним доказом стягнення заборгованості за спірним договором про споживчий кредит № ДКХ 2073 від 20 квітня 2018 року та не підтверджує належного виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем. При цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував фактичне стягнення заборгованості саме за зазначеним кредитним договором або повне погашення заборгованості за ним.
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи відповідача про наявність судового рішення між тими самими сторонами, з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованими, не підтверджуються належними та допустимими доказами і не спростовують обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами сплати судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Кредитної спілки «Істок» (код ЄДРПОУ 26364449, Адміральський проспект, буд. 7, кім. 2, м. Одеса) заборгованість в розмірі 38 061,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Кредитної спілки «Істок» (код ЄДРПОУ 26364449, Адміральський проспект, буд. 7, кім. 2, м. Одеса) суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя С.В. Вовк