П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/33656/25

Головуючий в 1 інстанції: Халімоненкова М. В. 
Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якому просить:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 38719,72 грн, що був утриманий з грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №420/32139/24 протиправною,
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) 38 719,72 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було виплачене йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 р. у справі № 420/32139/24, на його користь,
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування і виплаті ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 22 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, протиправною,
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) нарахувати і виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 22 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.
В обґрунтування позову зазначено, що під час проходження служби у період з 29.01.2020 по 28.03.2022 відповідачем нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення позивачу у заниженому розмірі, він звернувся до суду з відповідним позовом, який рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №420/32139/24 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025, - був задоволений.
На виконання вказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі № 420/32139/24 відповідачем 22.07.2025 позивачу виплачено 173113,19 грн. Однак при нарахуванні і виплаті доплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі № 420/32139/24 позивачу не проведено нарахування і виплату грошової компенсації утриманого податку з доходів фізичних осіб, та відмовлено у проведенні виплати такої компенсації за зверненням позивача. Вважає такі дії відповідача протиправними, так як за приписами Порядку №44 військовослужбовець, звільнений з військової служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 38719,72 грн, що був утриманий з грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №420/32139/24 протиправною
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 38 719,72 гривень, що утримана з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 р. у справі № 420/32139/24.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою той факт, що нараховані та виплачені військовою частиною НОМЕР_1 грошові кошти ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у адміністративній справі № 420/32139/24 - не є грошовим забезпеченням, а тому судом застосовані норми матеріального права, які не мали бути застосовані.
Вказує, що жодними діями (бездіяльністю) військової частини НОМЕР_1 не були порушені законні права та інтереси позивача щодо оподаткування нарахованої йому виплати за рішенням суду, військовою частиною НОМЕР_1 було правомірно утримано з нарахованої на виконання рішення суду податок на доходи фізичних осіб, а тому вимоги позивача про визнання дій військової частини протиправними є безпідставними, необґрунтованими та незаконними, а висновок суду про визнання дій військової частини НОМЕР_1 протиправними, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоні морської охорони) з 24.09.2014 по 27.03.2022, у тому числі у спірній період (з 25.10.2019 по 27.03.2022) - на посаді командира військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 28.03.2022 №103-ОС “Про особовий склад” капітана 1 рангу ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 28.03.2022 року у зв`язку із вибуттям для подальшого проходження військової служби до Національної академії Держприкордонслужби України.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обрахунку у період проходження служби позивачем з 29.01.2020 по 28.03.2022 складових його грошового забезпечення без застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2020-2022 роки, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до Постанови КМУ “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року № 704, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який розглядався у справі №420/32139/24.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №420/32139/24, яке в подальшому було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025, позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено, ат зокрема: 
- Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року, допомогу для оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум;
- Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, допомогу для оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум;
- Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2022 року по 28.03.2022 року включно, допомогу для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до довідки-розрахунку щодо перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі №420/32139/24 за період з 29.01.2020 по 28.03.2022 позивачу нарахована сума 215109,56 грн, з якої відраховано військовий збір – 3226,65 грн та ПДФО 18% - 38719,72 грн. та 22.07.2025 виплачено позивачу фактично перерахованого грошового забезпечення у розмірі 173113,19 грн.
У вересні 2025 позивач звернувся до відповідача із заявами, в яких просив нарахувати й виплатити грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий, а також компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованого грошового забезпечення, однак відповідач у задоволенні заяв позивача відповідними листами відмовив.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо утримання сум податку на доходи з фізичних осіб з донарахованого на виконання рішення по справі № 420/32139/24 грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, прийшов до висновку, що у відповідача був наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суму, що була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 420/32139/24, а тому задовольнив позовні вимоги в цій частині.
При цьому також зазначив, що затримка виплати грошового забезпечення, яке повинно було бути нараховане та виплачене за рішенням суду з моменту набрання ним законної сили (01.07.2025) було фактично виплачене 22.07.2025, а отже термін прострочення складає менше одного місяця, відтак не знайшли свого підтвердження доводи та вимоги позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача, у частині не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою перерахованого грошового забезпечення позивача за період служби з 29.01.2020 по 28.03.2022.
Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги та ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч.1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон - № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Приписами ч.1 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно із ч.2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Так, щодо вимог стосовно виплати позивачу грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).
Згідно пунктів 2-5 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Згідно з п.168.5 статті 168 ПК України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції/у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно, на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Системний аналіз вищенаведених норм Порядку № 44 надає підстави суду зробити висновок, що вказана грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб дозволяє зменшити розмір обов`язкових утримань із належних до виплат сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат виключно на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб. При цьому, така компенсація виплачується за умови, що вказані виплати, отримані особою у зв`язку з виконанням нею обов`язків під час проходження служби.
Верховний Суд у постанові від 27.07.2023 у справі № 380/813/22 дійшов висновку, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 в справі №813/189/18 (№К/9901/53267/18) зазначив, що компенсація податку з доходів фізичних осіб відноситься до компенсаційних платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Враховуючи зазначені положення законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, на рахунок того, що здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, постановленого у справі №420/32139/24, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що виплачена на виконання судового рішення сума втратила статус грошового забезпечення та набула характеру "разової виплати", на яку нібито не поширюються п. 168.5 ст. 168 ПКУ та Порядок № 44, оскільки факт звільнення чи стягнення коштів через суд не змінює правової природи належних особі сум. Право на компенсацію ПДФО за п. 168.5 ст. 168 ПКУ та Порядком № 44 поширюється на всі складові грошового забезпечення, незалежно від того, виплачені вони добровільно чи примусово за рішенням суду
Судове рішення не змінило і не могло змінити правову природу цих коштів, а лише виступило процесуальною підставою для примусового стягнення законного, але вчасно не виплаченого грошового забезпечення
Отже, доводи апеляційної скарги Військової частини про те, що нею правомірно утримано податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) без виплати відповідної компенсації, є абсолютно безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.
Отже, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 15 вересня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова