МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2026 р. | № 400/12374/25
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біоносенко В. В., розглянув в порядку спрощеного провадження клопотання про залучення співвідповідача в адміністративній справі
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до | Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,69005,  Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  \вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, ,
про | визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, в якому просить суд: визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Запорізькій області у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.04.2025. 27.05.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення та виплату йому грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області №539 від 05.06.2025 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку, спираючись на те, що оскільки заявник на день досягнення пенсійного віку не працює за основним місцем роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті Закону України "Про пенсійне забезпечення". На переконання позивача, він має право на призначення і виплату йому грошової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки має стаж роботи, на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років - 35 років 10 місяців 10 днів, станом на час досягнення пенсійного віку працював у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу, а саме на посаді лікаря-ендоскопіста, а також до моменту призначення пенсії за віком , пенсія з інших підстав йому не призначалась. Отже, відповідач протиправно не враховує його право на призначення пенсії.
Ухвалою суду від 18.06.2026 року судом залучено до участі у справі №400/12374/25 Головне управління ПФУ в Миколаївській області. 
Відповідач - Головне управління ПФУ в Запорізькій області, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. У письмовому відзиві обгрунтував свою позицію тим, що грошова допомога надається особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058 працювали в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону №1788. Відповідно до п.7- 1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, право на отримання грошової допомоги при наявності умов: 1) досягнення пенсійного віку; 2) обіймання посад, передбачених пунктом "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійного забезпечення"; 3) наявність страхового стажу на таких посадах для чоловіків- 35 років; 4) неотримання (не призначення) до моменту звернення за пенсією за віком будь-якої іншої пенсії. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1984 та додатково наданих довідок, стаж ОСОБА_1 , який враховується при визначенні права на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, становить 27 років 11 місяців 12 днів. З 01.08.2023 по теперішній час ОСОБА_1 працює в КНП "Миколаївському регіональному фтизіоульмонологічному медичному центрі" на 0,5 ставки на посаді лікар-ендоскопіст за сумісництвом. В ході розгляду долучених до заяви документів встановлено, що ОСОБА_1 працює за основним місцем роботи в філії NORWEGSAN PEOPLE`S AID на посаді консультанта, та дана посада та установа не передбачені Переліком посад і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Відповідач наголосив, що до стажу, який дає право на призначення десяти місячних пенсій, зараховуються періоди роботи за спеціальністю за основним місцем роботи. Оскільки ОСОБА_1 на день досягнення пенсійного віку не працює за основним місцем роботи в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та стаж на відповідних посадах є недостатнім для нарахування та виплати грошової допомоги, Головним управління ПФУ в Запорізькій області правомірно відмовлено позивачу.
Відповідач - Головне управління ПФУ в Миколаївській області, позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. В письмовому відзиві обгрунтував свою позицію тим, що рішення Головного управління ПФУ в Запорізькій області є правомірним , прийнятим у межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства.
Позивач, в свою чергу, у відповіді на відзив вказав на безпідставність доводів відповідачів, та звернув увагу суду на те, що, по-перше, згідно відповіді ГУ ПФУ в Миколаївській області стаж роботи Степанова на відповідних посадах становить 35 років 10 місяців 10 днів, та, по-друге, необхідність працевлаштування на відповідних посадах у закладах та установах державної та/або комунальної власності саме за основним місце роботи, а не сумісництвом, є баченням відповідача, та не грунтується на вимогах Закону.
Суд розглянув справу 06.08.2026, відповідно до вимог ст.263 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі наявних матеріалів справи.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та 11.04.2025 отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).
27.05.2025 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області №539 від 05.06.2025 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку, спираючись на те, що оскільки заявник на день досягнення пенсійного віку не працює за основним місцем роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В жовтні 2025 року представник позивача звернувся до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про включення періодів стаду до 01.01.2004 у загальний спеціальний стаж та призначити допомогу.
Листом від 15.10.2025 року №18148-16886/С-02/8-1400/25 Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення грошової допомоги, оскільки на день досягнення пенсійного віку (10.04.2025) ОСОБА_1 не працював у закладах та установах державної або комунальної власності за основним місцем роботи на посаді, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Додатково зазначено, що періоди роботи з 09.02.1987 по 30.06.1987, з 26.07.1987 по 31.08.1987, з 01.08.1996 по 31.12.2003 враховано до страхового стажу для обчислення пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", страховий стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить 35 років 10 місяців 10 днів. 
Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.
Пунктом 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" і "ж" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За змістом наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років (для жінок), 35 років (для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач спростовує право позивача на отримання разової грошової допомоги, спираючись на те, що на дату досягнення пенсійного віку позивач не працював за основним місцем роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому, відповідач визнає, що позивач з 01.08.2023 працює в КНП "Миколаївському регіональному фтизіоульмонологічному медичному центрі" на посаді лікаря-ендоскопіста, однак, оскільки цю посаду позивач займає за сумісництвом на 0,5 ставки, а не за основним місцем роботи, права на отримання одноразової грошової допомоги у позивача відсутнє.
Отже, ключовим питанням для вирішення спору полягає в тому, чи має право позивач на отримання допомоги, займаючи посаду в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за сумісництвом, а не за основним місцем роботи.
Щодо віднесення посади лікаря-ендоскопіста в КНП "Миколаївському регіональному фтизіоульмонологічному медичному центрі" до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", спір відсутній.
Згідно з положенням статті 62 Законом України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В трудовій книжці позивача НОМЕР_2 міститься запис про прийняття його з 01.08.2023 до КМП "Миколаївський регіональний фтизіоульмонологічному медичному центрі" МОР на посаду лікаря-ендоскопіста за сумісництвом.
В постанові Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» передбачено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Виконання позивачем роботи на умовах сумісництва не суперечить встановленим чинним законодавством обмеженням.
Аналізуючи п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 та п. 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 №1191, суд вбачає, що наведені норми містять в собі умову для отримання особою грошової допомоги - перебування особи на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону ( 1058-15 ), в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
За змістом вказаної норми отримання зазначеної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Зазначена вище норми п. 7-1 Прикінцевих Положень Закону №1058 та наведені вище норми Порядку № 1191, не встановлюють певних обмежень щодо перебування особи на посаді за сумісництвом або за основним місцем роботи, тобто передбачає лише встановлення факту займання особою на час досягнення пенсійного віку спеціальної посади, перебування на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
У подібних правовідносинах Верховним Судом була висловлена правова позиція у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №456/1310/17, в якій суд зазначив, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом.
Таким чином, суд встановив, що станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії позивач 1)досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, 2) працював на посадах, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", 3) неотримував до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії, та 3) має стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, більше 35 років, а тому має право на виплату грошової допомоги, яка не оподатковується в розмірі 10 місячних пенсії станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV.
Позов задовольнити повністю.
Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 968,96 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ПФУ в Запорізькій області.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.139, 241, 244, 242-246, 263 КАС України, суд, - ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,69005 20490012) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, код ЄДРПОУ 13844159) ( ) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №539 від 05.06.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсії станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,69005 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн дев`яносто шість коп) гривень.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 07.08.2026