Справа № 700/1199/25 
Провадження № 2/700/109/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Бесараб Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/1199/25 провадження №2/700/109/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», представник позивача – Кузьменко Максим Віталійович до ОСОБА_1 , представник відповідача – адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А H О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №06.06.2025-100001769, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4000 грн, строком на 140 днів, процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, дата повернення кредиту – 24.10.2025 року. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відповідно до договору від 07.06.2025 та квитанції про перерахунок коштів надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.12.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 12400 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту складає 4000 грн, по процентам в розмірі 5600 грн, по комісії – 800 грн, по неустойці – 2000 грн. З урахуванням вищенаведеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №06.06.2025-100001769 від 07.06.2025 в розмірі 12400 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою суду від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Представник відповідача - адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна, 28.03.2026 через систему «Електронний суд» направила до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач категорично не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення процентів, комісії та неустойки, оскільки вони є надмірними, несправедливими та такими, що суперечать вимогам законодавства з наступних підстав. Позивачем долучено довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, згідно з якою заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (офертою) №06.06.2025-100001769 від 07.06.2025 року становить 12400 грн, яка складається з 4000 грн заборгованості за тілом кредиту, 5600 грн заборгованості за процентами, 800 грн комісії та 2000 грн заборгованості за неустойкою. Водночас зазначена довідка-розрахунок не містить детального та зрозумілого розрахунку заявлених до стягнення сум, що унеможливлює перевірку правильності їх нарахування, а також складена позивачем в односторонньому порядку, у зв`язку з чим не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки інформація в ній повністю залежить від волевиявлення позивача. Щодо заявлених вимог позивачем про стягнення з відповідача ОСОБА_1 комісії у розмірі 800 грн, на думку представника позивача дана вимога є незаконною та суперечить засадам цивільного законодавства з огляду на таке: Комісія у розмірі 800 грн, передбачена кредитним договором (офертою) № 06.06.2025-100001769 від 07.06.2025 року, є прихованою процентною ставкою. Вона порушує вимоги ст. 8 та п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки переказ коштів на рахунок позичальника є обов`язком кредитодавця, а не окремою платною супутньою послугою, яку споживач добровільно замовляв, а тому комісія у розмірі 800 грн є нікчемною відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та не підлягає стягненню. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення неустойки у розмірі 2000 грн, зазначає, що з 24 лютого 2022 року і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підстав нараховувати відповідачу неустойку у розмірі 2000 грн немає, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Зважаючи на вищевикладене, просить суд відмовити у стягненні на користь позивача комісії, процентів та неустойки, а також витребувати у ТОВ «Споживчий центр» детальний помісячний розрахунок заборгованості з розшифровкою за кожним днем/періодом: суми нарахованих відсотків, штрафних санкцій, періодів прострочення, а також повний перелік фактично здійснених платежів із зазначенням дат.
02.04.2026 від представника позивача Чехун Юлії Віталіївни, через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому вона заперечує доводи представника щодо незаконності розрахунку заборгованості в частині стягнення процентів, комісії та неустойки. Зокрема вказує на те, що згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Таким чином, загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Крім того, щодо законності розміру процентів, представник звертає увагу на те, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено пункт 5 статті 8, що визначає максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Також, законом України «Про споживче кредитування», передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Водночас матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Щодо комісії, представник позивача зазначає, що дана комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умов договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. На підставі вищевикладеного, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали даної справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Судом із матеріалів справи встановлено, що 07.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №06.06.2025-100001769, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4000 грн, строком на 140 днів, процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом. 
07.06.2025 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4000 грн, що підтверджується копією квитанції про перерахунок коштів на рахунок відповідача, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі.
Відповідно до п.3.1. Договору кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити кредит та проценти за користування ним.
Відповідно до п. 4.1. кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-1956. 
Згідно з п. 4.3. Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.
Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.12.2025 утворилася заборгованість у розмірі 12400 грн, з яких:
- 4000 грн - заборгованість по тілу кредиту;
- 5600 грн - заборгованість процентам;
- 800 грн - заборгованість за комісією;
- 2000 грн - заборгованість по неустойці. 
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, розрахунок та розмір якої зазначені в додатку до даної позовної заяви, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Також, частиною 1статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір №06.06.2025-100001769 від 07.06.2025, однак умови договору порушив. 
Позивачем було надано докази того, що відповідач ОСОБА_1 отримав суму кредиту, та неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту. Крім того, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №06.06.2025-100001769 від 07.06.2025.
Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення.
Враховуючи погодження сторонами умов кредитного договору, фактичного надання позичальнику кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором, яка складається з тіла кредиту в розмірі 4000 грн, заборгованості за процентами в сумі 5600 грн та комісії в розмірі 800 грн, а всього 10400 грн.
Щодо стягнення неустойки за кредитним договором, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню, та відповідно до вимог ст. ст.526,629,1048,1054 ЦК України стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає заборгованість за договором про надання кредиту №06.06.2025-100001769 від 07.06.2025 в розмірі 10400 грн (4000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 5600 грн - заборгованість по процентам та 800 грн - заборгованість за комісією).
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору становлять 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00057486 від 27.11.2025 року.
Так, 10400 грн (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідає 83,87 % від заявленої ціни позову 12400 грн, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 2031,67 грн (83,87 % від суми 2422,40 грн).
На підставі ст.ст.11,205,207, 512-515,526,610,612, 625-629,634,638, 1049,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.410,12,81,141,223,258,259,263-265,352,354-355 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», представник позивача – адвокат Кузьменко Максим Віталійович до ОСОБА_1 , представник відповідача – адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №06.06.2025-100001769 від 07.06.2025 в розмірі 10400 грн (десять тисяч чотириста гривень 00 копійок). 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2031,67 грн (дві тисячі тридцять одну гривню 67 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін: 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ: 37356833. 
Представник позивача – Кузьменко Максим Віталійович, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м.Київ, 01032, РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача –  адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ №000178, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ