Справа № 444/2983/26
Провадження № 2/444/2100/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Зеліско Р. Й.
секретар судового засідання Мамедова Г.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області  цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про зняття обтяження накладеного на майно,-
В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття обтяження накладеного на майно. Просить суд скасувати обтяження у вигляді арешту (заборони) на все нерухоме майно щодо об`єкту обтяження: невизначене майно, все майно, і припинити дію такого арешту/такої заборони, реєстраційний номер обтяження № 80622 від 26 липня 2004 року на підставі постанови В1-182 від 15 липня 2004 року, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 26 липня 2004 року за № 80622 проведений як реєстратором - Жовківською державною нотаріальною конторою про обтяження, у вигляді арешту (заборони) на все нерухоме майно, щодо нього, як власника майна - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ). Окрім цього, просить суд не застосовувати до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ст. 141 ЦПК України. Вважає, що його право, як Позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Окрім цього, у поданій ним заяви просить не застосовувати до Відповідача ст. 141 ЦПК України.
Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та вказав про відсутність заперечень щодо задоволення даного позову.
Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та вказав про відсутність заперечень щодо задоволення даного позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.
Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтями 81, 82 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що підставою накладення даного арешту була постанова Жовківського районного суду Львівської області № 3-4205 від 18 грудня 2003 року. Згідно даної постанови на Позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу.
З метою з`ясування викладених вище обставин, Позивач ОСОБА_1 звернувся у Жовківський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області з письмовою заявою про надання необхідної інформації та документів.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідь на його заяву та з метою з`ясування підстав для накладення арешту (заборони) Жовківський відділ державної виконавчої служби (у зв`язку із обмеженим строком зберігання виконавчих проваджень, тривалістю 3 роки та відповідно знищенням таких виконавчих проваджень після спливу зазначеного строку) для встановлення усіх обставин, які були підставою для накладення даного арешту/даної заборони Жовківський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області скерував на адресу Жовківської державної нотаріальної контори відповідного листа.
У відповідь на запит зав. Жовківської ДНК було надіслано інформацію про те, що на підставі постанови ВДВС Жовківського району В1-182 від 15 липня 2004 року було накладено арешт на відчуження майна гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та надіслано копію постанови Жовківського районного суду Львівської області № 3-4205 від 18 грудня 2003 року. 
Окрім цього судом встановлено, що 22 червня 2026 року Позивач звернувся із письмовою заявою до Жовківського районного суду Львівської області про отримання копії постанови № 3-4205 від 18 грудня 2003 року.
З слід позивача даний штраф ним було сплачено, проте квитанції на підтвердження даних обставин (у зв`язку зі спливом великого часу) у нього не збереглось. Однак, Позивач повторно оплатив даний штраф в розмірі 17 грн. та надав суду квитанцію про його оплату.
З матеріалів справи також вбачається, що 24 червня 2026 року за результатами отриманих документів Жовківським відділом державної виконавчої служби Позивачу було надано відповідь з приводу зняття арешту (заборони) на його майно. 
Так, в даній відповіді зазначено, що 15 липня 2004 року державним виконавцем Жовківського ВДВС РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника № В1-182 та скеровану таку до суду. В даній відповіді також зазначено, що Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року за № 1829/5, встановлені наступні строки зберігання виконавчих проваджень: cтрок зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
З огляду на викладене Жовківський відділ державної виконавчої служби вказав, що встановити всі обставини, які були підставою для накладення арешту (заборони) на майно Позивача ОСОБА_1 неможливо, та роз`яснено, що він вправі звернутися до суду відповідної інстанції із позовом про зняття арешту із належного мені майна.
Таким чином, на час звернення з позовною заявою до суду наявне обтяження, накладене на майно Позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно судом не встановлено, а тому право Позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування обтяження. 
Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Згідно зі ст. 59 Закону України “Про виконавче провадження”, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи наведене та наявність накладеного арешту на все майно позивача, неможливість скасування такого в позасудовому порядку в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, а також те, що виконавче провадження уже знищено, у зв`язку з тим, що закінчився термін зберігання, суд приходить до висновку про необхідність захисту права Позивача шляхом зняття такого обтяження накладеного на майно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Разом з тим, при вирішенні даної справи, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 повторно оплатив вказаний вище штраф в розмірі 17 грн. та надав суду квитанцію про його оплату, а також те, відповідач не заперечує проти задоволення позову.
За наведених обставин, суд дійшов до висновку про те, що зібрані в справі докази оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 23, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді арешту (заборони) на все нерухоме майно щодо об`єкту обтяження: невизначене майно, все майно, і припинити дію такого арешту/такої заборони, реєстраційний номер обтяження № 80622 від 26 липня 2004 року на підставі постанови В1-182 від 15 липня 2004 року, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 26 липня 2004 року за № 80622 проведений як реєстратором - Жовківською державною нотаріальною конторою про обтяження, у вигляді арешту (заборони) на все нерухоме майно, щодо Позивача, як власника майна - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ). 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 15.09.2026 року.

Суддя:      Зеліско Р. Й.