Справа №701/498/26
Провадження №2/701/459/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
14 липня 2026 року	Маньківський районний суд, Черкаської області	
в складі: головуючого - судді -	Костенка А.  І. 	
за участю секретаря -	Брітан О. О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" до  ОСОБА_1  про стягнення трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення трьох відсотків річних .
На підставу своїх вимог спирається на те, що 16 липня 2008 року між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС") та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 354411/2263/0137-8, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 15 000 дол., США (п`ятнадцять тисяч доларів, 00 центів). Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на вказану суму. Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредиттним договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого у Боржника перед Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" виникла заборгованість. У зв`язку з вищевказаним, 12 травня 2016 року Маньківським районним судом Черкаської області ухвалено рішення у цивільній справі № 701/453/15-ц, за яким позов Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 3544411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, станом на 25.02.2015 року в сумі 16 835,05 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 472 156,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 9 291,18 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ 260 580,73 грн., - в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 230,34 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 34 506,16 грн.; заборгованість за відсотками - 1 595,34 дол., США, що в еквіваленті по курсу 44 742,96 грн., - в тому числі прострочена заборгованість за відсотками, що в еквіваленті по курсу НБУ - 43 843,52 грн.; розрахована пеня - 5 948,53 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 166 832,66 грн. В свою чергу, 02 серпня 2016 року Апеляційним судом Черкаської області винесено постанову, якою рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 , як поручителя та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено Акціонерному товариству "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 , як поручителя. В решті рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року залишено без змін. Отже, факт укладання Кредитного договору, а як внаслідок порушення належного виконання зобов`язання встановленого Кредитним договором досліджувалось і встановлювалося в мотивувальній частині рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі № 701/453/15-ц та постанови Апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року по справі № 701/453/15-ц. Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі № 701/453/15-ц станом на дату подачі позовної заяви не виконано, тобто заборгованість за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року не погашена, чим порушуються права Кредитора. 28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та Акціонерним товариством "ОКСІ БАНК"укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60, на підставі якого АТ "ОКСІ БАНК" набуло право вимоги за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, який було укладено між АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та ОСОБА_1 . 28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством "ОКСІ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1, на підставі якого ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права вимоги за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, який було укладено між АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та ОСОБА_1 . Таким чином, на даний момент всі права Кредитора за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС". Таким чином, загальна заборгованість по сплаті витрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, станом на момент подання позову становить 1 162,08 дол., США, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 24.04.2026 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
04.06.2026 року через систему "Електронний суд" представником відповідача подано відзив на позовну заяву згідно якого вважає, вимоги позивача необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Позивачем не оспорюється той факт, що станом на зараз рішення суду не виконано та не виконувалось. Можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, про стягнення якої ухвалено рішення суду, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено судом в установленому законом порядку. Оскільки право на примусове виконання обмежене строком пред`явлення виконавчого документа до виконання, то в разі пропуску такого строку та за умови, що суд відмовив у його поновленні, право на примусове виконання судового рішення вважається остаточно втраченим. Держава більше не забезпечує реалізацію цього рішення через виконавчу службу. Це означає, що рішення стає таким, яке не можна виконати примусово. У такому випадку за загальним правилом судове рішення про стягнення боргу не припиняє самого зобов`язання (борг як цивільно-правовий обов`язок формально продовжує існувати), але реалізація цього зобов`язання неможлива через примусове виконання. Ігнорування кредитором обставин закінчення строку пред`явлення рішення суду до виконання щодо стягнення заборгованості призвело б до надання стягувачу можливості безпідставно уникнути законодавчої вимоги щодо встановлених законом строків та призвело б до безпідставного перебування боржника у невизначеному стані понад установлений законом строк, що порушило б принцип правової визначеності як один з основоположних аспектів верховенства права. Cплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Суд гарантує право на справедливий суд як стягувачу, так і боржнику, оскільки має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у такому випадку правомірно протягом тривалого періоду міг розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення та притягнення до відповідальності за його невиконання. Отже, зобов`язання зі сплати боргу, яке засвідчене судовим рішенням про його примусове стягнення, строк пред`явлення виконання за яким пропущено і в поновленні такого строку суд відмовив, а можливість його виконання втрачена, не може вважатися припиненим у матеріально-правовому сенсі (може бути виконаним добровільно боржником). Проте таке зобов`язання вважається тим зобов`язанням, вимоги за яким позбавлені примусового захисту, проте добровільне виконання яких визнається належним. У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можна застосовувати правила частини другої статті 625 ЦК України. За протилежним (іншим) підходом буде складатися нерозумна ситуація, за якою після втрати права на примусове виконання судового рішення про стягнення основного боргу і припинення можливості його реалізації, зокрема у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа для виконання і відмови в поновленні цього строку судом, за обставин неможливості виконання захисту основної вимоги (про стягнення основної суми боргу) кредитор зберігатиме можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на невиконувану вимогу, що суперечитиме принципу правової визначеності. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
11.06.2026 року через систему "Електронний суд" представником позивача подано відповідь на відзив згідно якої вважає, що твердження викладені у відзиві не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Тобто, проценти, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Неможливість виконання судового рішення про стягнення основного боргу, зокрема, коли кредитор втратив юридичну можливість пред`явити виконавчий документ про стягнення коштів з боржника до виконання в примусовому порядку з огляду на пропуск строку такого пред`явлення, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а отже й не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Тому якщо борг стягнуто судовим рішення, але сплив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання і судом відмовлено в поновленні цього строку, зобов`язання не стає натуральним і перешкоди для застосування статті 625 ЦК України відсутні. Саме таке тлумачення дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати та відповідає правилу тлумачення in favorem creditoris (на користь кредитора). Таким чином, зважаючи на тривале не виконання Відповідачкою рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі № 701/453/15-ц, ОСОБА_1 має зобов`язання зі сплатити боргу, оскільки частина 1 статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а отже вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» щодо стягнення трьох відсотків річних відповідно до статті 625 ЦК України є законними та обґрунтованими.
Представник позивача до суду не з`явився, але надав суду заяву згідно якої просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило, але їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у їх відсутність на підставі зібраних доказів. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
16 липня 2008 року між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС") та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 354411/2263/0137-8, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 15 000 дол., США (п`ятнадцять тисяч доларів, 00 центів). Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на вказану суму. Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредиттним договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого у Боржника перед Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" виникла заборгованість. У зв`язку з вищевказаним, 12 травня 2016 року Маньківським районним судом Черкаської області ухвалено рішення у цивільній справі № 701/453/15-ц, за яким позов Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 3544411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, станом на 25.02.2015 року в сумі 16 835,05 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 472 156,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 9 291,18 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ 260 580,73 грн., - в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 230,34 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 34 506,16 грн.; заборгованість за відсотками - 1 595,34 дол., США, що в еквіваленті по курсу 44 742,96 грн., - в тому числі прострочена заборгованість за відсотками, що в еквіваленті по курсу НБУ - 43 843,52 грн.; розрахована пеня - 5 948,53 дол., США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 166 832,66 грн. В свою чергу, 02 серпня 2016 року Апеляційним судом Черкаської області винесено постанову, якою рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 , як поручителя та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено Акціонерному товариству "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 , як поручителя. В решті рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року залишено без змін. Отже, факт укладання Кредитного договору, а як внаслідок порушення належного виконання зобов`язання встановленого Кредитним договором досліджувалось і встановлювалося в мотивувальній частині рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі № 701/453/15-ц та постанови Апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року по справі № 701/453/15-ц. Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по справі № 701/453/15-ц станом на дату подачі позовної заяви не виконано, тобто заборгованість за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року не погашена, чим порушуються права Кредитора. 28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та Акціонерним товариством "ОКСІ БАНК"укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60, на підставі якого АТ "ОКСІ БАНК" набуло право вимоги за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, який було укладено між АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та ОСОБА_1 . 28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством "ОКСІ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1, на підставі якого ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права вимоги за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, який було укладено між АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та ОСОБА_1 . Таким чином, на даний момент всі права Кредитора за Кредитним договором № 354411/2263/0137-8 від 16 липня 2008 року, належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС". Таким чином, загальна заборгованість по сплаті витрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, станом на момент подання позову становить 1 162,08 дол., США.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанова Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 522/12406/22 тощо).
Згідно п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15 зробила висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45).
У постанові від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду виклала позицію, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц під час обчислення 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи в судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 723/304/16.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Так за прострочення погашення кредитної заборгованості позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 1 162,08 доларів США, за період прострочення з 13 листопада 2017 року по 01 березня 2020 року.
Позивач надав свій розрахунок 3% річних, який дорівнює 1 162,08 доларів США (16 835,05 доларів США (заборгованість по кредиту) х 3% : 365 х 840 (кількість днів прострочення за період з 13.11.2017 по 01.03.2020).
Суд вважає, що оскільки, за Кредитним договором кредит був виданий у доларах США, тому стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання належить стягувати саме у доларах США.
Крім того, факт отримання відповідачем ОСОБА_1 , кредиту та наявність боргу саме у доларах США встановлено рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 12.05.2016 у справі № 701/453/15-ц, що не потребує доказування.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Суд дослівши копію договору про надання професійної правничої допомоги від 06.10.2025 року, копію додатку № 69 від 14.04.2026 року, копію акту № 69/1 приймання-передачі наданих послуг від 16.04.2026 року, які додані до справи, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у частковому задоволенні заявлених вимог.
Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача.
Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 79, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" (код ЄДРПОУ: 43453613, адреса місцезнаходження: 04112, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8, м. Київ) три проценти річних у розмірі 1 162,08 дол., США (одна тисяча сто шістдесят два долари США 08 центів). 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" (код ЄДРПОУ: 43453613, адреса місцезнаходження: 04112, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8, м. Київ) судові витрати у розмірі 3 228,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" (код ЄДРПОУ: 43453613, адреса місцезнаходження: 04112, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8, м. Київ) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.
  Суддя	  А. І. Костенко