Справа №443/1356/26
Провадження №3/443/551/26

ПОСТАНОВА
іменем України

10 вересня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686387 від 07.06.2026, неповнолітній ОСОБА_1 , 07.06.2026 о 13 год 25 хв в с. Квітневе, вул. Польова, Львівського району Львівської області керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Honda CBR600», без номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, нечітка розмова, тремтіння пальців рук. На законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом згідно ст. 266 КУпАП. Своїми діями порушив, п. 2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686379 від 07.06.2026, неповнолітній ОСОБА_1 , 07.06.2026 о 13 год 25 хв в с. Квітневе, вул. Польова, Львівського району Львівської області керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Honda CBR600», без номерних знаків, при цьому не мав права керування таким транспортним засобом та даний транспортний засіб не був зареєстрований. Своїми діями порушив, п. 2.1 «а» ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Неповнолітній ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на виклик суду повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за адресою, яка вказана в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 №686387 від 07.06.2026 та серії ЕПР 1 №686379 від 07.06.2026 судом скеровувались судові повістки про виклик до суду та рекомендовані повідомлення повернулися до суду із відміткою «вручено особисто». 
Тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.
Вивчивши протоколи про адміністративні правопорушення та дослідивши долучені до них матеріали, приходжу до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_1 , відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, поліцейським долучено до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686387 від 07.06.2026; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2026, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт поліцейського СРПП ВНП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області молодшого лейтенанта поліції Січки А. від 07.06.2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686379 від 07.06.2026 та відеозапис.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність для водія транспортного засобу в цьому випадку настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом було дослідженого відеозапис, на якому зображено, як екіпаж патрульної поліції під`їжджає до мотоцикла, який знаходиться на обочині, на сидіння якого знаходить мотошолом та біля якого в стороні стоїть ОСОБА_1 ..
Відтак на долученому відео не зафіксовано факт зупинки чи руху транспортного засобу під керуванням неповнолітнього ОСОБА_1 , а також не зафіксовано, що він вчиняв дії з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Відповідно до п .2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до розділу І п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне 
Відповідно до п.6 та п.7 розділу І Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Як вбачається з вищенаведених правових норм, законодавцем встановлені імперативні вимоги до процедури проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (наявність ознак алкогольного сп`яніння), а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).
Також з дослідженого суддею відеозапису, вбачається, що працівники поліції не вказують неповнолітньому ОСОБА_1 про наявність у останнього з явних ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, нечітка розмова, тремтіння пальців рук, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686387 від 07.06.2026, а відтак про обов`язок останнього пройти огляд, оскільки в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. 
Більше того на долученому відеозаписі мова ОСОБА_1 є чіткою та у останнього відсутнє тремтіння пальців рук.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У КУпАП і відсутнє визначення поняття "неповнолітні", але ст. 13 цього ж кодексу передбачає відповідальність неповнолітніх, до яких, як можна зрозуміти, відносять осіб віком від 16 до 18 років.
Своєрідність неповнолітніх як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у тому хронологічному віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.
Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права.
Встановлено, що на момент вчинення вищевказаних правопорушення, 07.06.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був неповнолітнім.
Однак, в порушення вимог ст. 270 КУпАП поліцейський, встановивши, що ОСОБА_1 , на час вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, перебував у неповнолітньому віці, не забезпечив участь його законного представника під час складання адміністративних матеріалів.
Як слідує за аналогією з вимогами кримінально-процесуального законодавства, при складанні протоколу щодо неповнолітнього правопорушника, який притягається до відповідальності за порушення закону, в санкції якого є значні розміри штрафу та позбавлення певних прав особи, і при судовому розгляді такої справи, участь адвоката та його законного представника є обов`язковими. В іншому випадку це є істотним порушенням його права на захист, що в свою чергу є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686387 від 07.06.2026; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2026, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт поліцейського СРПП ВНП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області молодшого лейтенанта поліції Січки А. від 07.06.2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686379 від 07.06.2026 та відеозапис не відповідають критерію допустимості доказів і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.
Відтак, докази по справі відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , здобуті поліцейським з порушенням вимог ст.ст. 245, 270 КУпАП, а саме без участі законного представника, тобто з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього, а тому, є недопустимими.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно з ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості неповнолітнього ОСОБА_1 в скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно з п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Вказані порушення є істотними процесуальними порушеннями прав неповнолітнього ОСОБА_1 , відтак зважаючи на спеціальний статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, невжиття, у зазначеному випадку, передбачених законом заходів для забезпечення права на захист такої особи, зважаючи на її вік, при здобутті доказів, за наведених обставин, вважаю що винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП не доведена у встановленому законом порядку.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через недопустимість доказів в обґрунтування його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення, у зв`язку з отриманням їх з порушенням права неповнолітнього на захист.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя      Р.Г. Равлінко