ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.07.2026	Справа № 910/12677/23 (910/7584/25)	

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Геліус імпорт дистриб`юшн” 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дієса” 
про стягнення 13 746 296,01 грн.

в межах справи № 910/12677/23
Суддя А.М.Івченко

Представники: не викликалися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Геліус імпорт дистриб`юшн” звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дієса” про стягнення 13 746 296,01 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 15062020 від 15.06.2020, в частині здійснення розрахунків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.
26.06.2025 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 28.07.2025.
16.07.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 підготовче засідання відкладено на 08.09.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 матеріали справи №910/7584/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Геліус імпорт дистриб`юшн” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дієса” про стягнення 13 746 296,01 грн. передано для розгляду в межах справи № 910/12677/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса".
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.09.2025 справу № 910/7584/25 передано судді Івченко А.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження надати суду: - відзив на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; - докази направлення відзиву позивачу; запропоновано позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) – протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).
Позивач, відповідач були повідомлені про відкриття провадження у справі відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд розглянувши заяву відповідача про залишення позову без розгляду ухвалив відмовити у її задоволенні на підставі того, що при прийнятті позовної заяви до розгляду судом було перевірено позовну заяву на відповідність вимогам ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вказані ухвали набрали законної сили та є чинними.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 15062020 від 15.06.2020, в частині здійснення розрахунків.
Відповідач поданий відзив обґрунтовує недостатністю поданих доказів позивачем на обґрунтування позовної заяви.
Суд дослідивши матеріали справи вирішив позовну заяву задовольнити повністю на підставі такого.
15 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліус Імпорт Дистриб`юшн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса» укладено договір поставки № 15062020.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором, поставу одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з положеннями вищевказаного Договору поставки № 15062020 від 15.06.2020 (п.1.1.), Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар народного споживання, а саме електропобутові товари (побутові холодильники, морозильники машини і прилади для механізації побутових робіт, побутові прилади для очищення, зволоження, кондиціонування повітря, електроосвітлювальну арматуру і електролампи, електронагрівальні прилади, провідникові вироби і т.д. і т.п.), телерадіотовари (електропрогравальну, звукозаписувальну апаратура, апаратуру для відеозапису та відтворення зображення і звуку, носії для запису звуку, платівки, телевізійні приймачі, частини, вузли, а також деталі до них і т.д. і т.п., комп`ютерну техніку (комп`ютерна техніка та її комплектуючі, носії інформації, очищуючи засоби), далі по тексту - «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом договору 2.1. Договору визначено, що Товар поставляється партіями. Номенклатура партії Товару, його кількість і ціна встановлюється за погодженням Сторін на підставі заявки Покупця на поставку відповідної партії Товару, далі - «Заявка», і вказується в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/або у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на Товар, які є специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України.
Протягом 7-ми (семи) календарних днів з моменту затвердження Заявки Покупця Постачальник здійснює безпосередню поставку відповідно до документів і розпоряджень Покупця, (п.2.3. Договору)
За приписами ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаний у моменті її вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це (ч. 1, 2, 3 ст. 664 ЦК України).
В силу положень ч. 1 ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від Договору купівлі-продажу.
Свої зобов`язання за Договором Позивач виконав та поставив Відповідачеві на виконання умов Договору обумовлений Товар на загальну суму 15 089 728,98 грн., що підтверджується видатковими накладними, товаро-транспортними накладними.
Позивач зазначає, що Товар прийнято Покупцем без застережень. Звернень від Покупця стосовно некомплектності супровідних документів та відповідно необхідності передання додаткових документів, що стосуються Товару, або претензій щодо якості чи кількості Товару у визначений положеннями Договору, або нормативними актами строк на адресу ТОВ «Геліус Імпорт Дистриб`юшн» не надходило. Таким чином, зобов`язання Позивача (постачальника) за Договором поставки № 15062020 від 15 червня 2020 року виконані в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1ст. 691 ЦК України, Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідне до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
За приписами ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідач допустив порушення зобов`язань за договором та здійснив оплату придбаного Товару лише на суму 452 691,90 грн., що підтверджується звітами по дебетових і кредитових операціях за рахунком ТОВ «Геліус Імпорт Дистриб`юшн».
В свою чергу, між ТОВ «Дієса» (як з Продавцем) та ТОВ «Геліус Імпорт Дистриб`юшн» (як з Покупцем) було укладено договір поставки № 20012021 від 15.01.2021. 
Відповідно до якого, Відповідач поставив Позивачу товар згідно з видатковою накладною № 522 від 24.08.2023 року.
Позивач не сплатив за поставлений товар.
12 березня 2025 року між Позивачем та Відповідачем було укладено угоду про залік взаємних зустрічних однорідних вимог.
Відповідно до змісту даної угоди, ТОВ «Геліус Імпорт Дистриб`юшн», в подальшому Сторона-1, з однієї сторони, та ТОВ «Дієса», в подальшому Сторона-2, з іншої сторони уклали угоду про залік взаємних зустрічних однорідних вимог.
В даній угоді сторони визначили, що заборгованість Сторони-2 перед стороною-2 згідно Договору № 15062020 від 15.06.2020 року станом на 12.03.2025 складає 14 637 037,08 грн, у т.ч. ПДВ - 2 439 506,18 грн. за товари, які були поставлені стороною-1 Стороні-2.
Заборгованість Сторони-1 перед Стороною 2 станом на 12.03.2025 згідно Договору № 20012021 від 15.01.2021 складає 846 791,09 грн.
Заборгованість Сторони-1 перед Стороною-2 станом на 12.03.2025 складає 43 949,98 грн., згідно претензії Сторони-2, вих. 25/07/24-2юр від 25.07.2024 
Сторона-1 та Сторона-2 дійшли згоди заліку взаємних однорідних вимог у розмірі 890 741,07 грн. 
Після проведення заліку взаємних однорідних вимог, заборгованість Сторони-2 перед Стороною-1 за Договором № 15062020 від 15.06.2020 станом на 12.03.2025 зменшується на 890 741,07 грн.
Поточна заборгованість станом на 12.03.2025 Сторони-2 перед Стороною-1 після проведення заліку взаємних однорідних вимог складає 13 746 296,01 грн.
Після проведення заліку взаємних однорідних вимог, заборгованість Сторони-1 перед Стороною-2 за претензією Сторони-2 вих. № 25/07/24-2юр від 25.07.2024 станом на 12.03.2025 зменшується на 43 949,98 грн.
Після проведення заліку взаємних однорідних вимог, заборгованість Сторони-1 перед Стороною-2 за Договором № 20012021 від 15.01.2021 станом на 12.03.2025 зменшується на 846 791,09 грн.
До угоди про залік взаємних зустрічних однорідних вимог від 12.03.2025 було між сторонами підписано акти взаємозвірок.
Виходячи з вищевикладеного, сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором поставки № 15062020 від 15 червня 2020 року на дату звернення до Суду з цим позовом складає 13 746 296,01 грн. та розраховується наступним чином: 15 089 728,98 грн. (вартість переданого у власність Відповідача товару) - 452 691,90 грн. (вартість оплаченого Відповідачем товару) - 890 741,07 (залік однорідних вимог) = 13 746 296,01 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно Дб вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним _нином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільної законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставйй обов`язок продавця (постачальника) полягає у переданні (поставці) у зумовлені строки товару покупцеві, а обов`язок покупця - у прийнятті вказаного товару (товарів) і сплаті за нього обумовленої грошової суми.
У той же час, згідно з ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконанню його обов`язку.
Відповідно до ч.7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Поняття договору визначено ч. 1 ст. 626 ЦК України, відповідно до положень якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.
В силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд даного спору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (ідентифікаційний код юридичної особи 36483471, адреса: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус Імпорт Дистриб`юшн» (ідентифікаційний код юридичної особи 43197262, адреса: м. Київ, вул. Алексухіна Василя, 49) заборгованість за Договором поставки № 15062020 від 15 червня 2020 року у загальній сумі 13 746 296,01 грн та судовий збір у розмірі 206 194,44 грн.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя А.М. Івченко