Справа № 357/16757/25
Провадження № 2/357/584/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
за участю:
представник позивача – Мельник О.Г.;
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року генеральний директор ТОВ «Білоцерківвода» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 6 100,09 грн, з яких: 4 517,25 грн - борг за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 1 198,56 грн - інфляційні втрати; 384,28 грн - 3% річних, та 3 028 грн судового збору.
В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою, які надає позивач. За період з 01.11.2022 по 01.09.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 4 517,25 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по сплаті послуг, позивач має право на стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
22.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
29.12.2025 судове засідання у даній справі судом відкладено за клопотанням відповідача для ознайомлення із справою.
12.01.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому вона позовні вимоги заперечує в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказано, що відповідач не визнає себе фізичною особою, боржником чи споживачем у запропонованому контексті, а є лише користувачем, який використовує воду для власних потреб, не погоджується із заявленою сумою боргу. Вона неодноразово зверталася до ТОВ «Білоцерківвода» із запитами надати підтвердження правомірності нарахувань, які залишилися без належної відповіді. Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Звертає увагу, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом - актом приймання-передачі майна між виконкомом або міською радою та ТОВ «Білоцерківвода». В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах. В житлі, яке розташоване в квартирі АДРЕСА_1 , не здійснюється комерційна діяльність, а на засадах користування. Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» визначаються правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою. Директива Ради 98/83/ЄС (994 963) від 03.11.1998 стосується якості води, призначеної для споживання людиною. Метою цієї Директиви «вода для людини» є захист людського здоров`я від шкідливих впливів будь-якого забруднення води, призначеної для споживання людиною, шляхом забезпечення її безпечності та чистоти. Пунктом 1 ст. 2 Директиви визначає, що «вода, призначена для споживання людиною» означає: (а) всю воду, як у її природному стані, так і після обробки, призначену для пиття, готування, приготування їжі або інших побутових цілей, незалежно від її походження та того, чи постачається вона з розподільної мережі, цистерни або в пляшках або контейнерах. Пунктом 1 ст. 5 Директиви зазначено, що держави-члени встановлюють значення, що застосовуються для води, призначеної для споживання людиною, щодо параметрів. Стягувач заявляє, що забезпечує місто Біла Церква питною водою, однак мав довести законність господарської діяльності наявністю ліцензії на централізоване водопостачання – виробництво, транспортування та постачання питної води споживачам, та централізоване водовідведення – приймання, транспортування і очищення стічних вод. Також стягувач мав надати «Акт хімічного аналізу проби води» або «Протокол лабораторного хімічного аналізу води» з відповідними результатами аналізів показників, щоб відповідати нормам питної води згідно зі стандартами відповідних нормативно-правових актів. Споживач звільняється від обов`язку сплачувати будь-яку винагороду у випадках не запитуваного постачання товарів, води, газу, електроенергії, централізованого теплопостачання чи постачання цифрового контенту або не запитуваного надання заборонених послуг. Звертає увагу на відсутність договірних відносин між відповідачем та судом про надання згоди на обробку персональних даних. Вказує також про відсутність належних бухгалтерських, господарських та первинних доказів щодо наданих послуг. Без доказів фактичного надання послуг та їх обсягу грошове зобов`язання не виникає, а вимоги про стягнення є юридично необґрунтованими. Також вказує, що позивач вимагає сплату грошових коштів на банківський рахунок формату IBAN НОМЕР_2 , правова природа, походження та належність якого не відомі та документально не підтверджені. З метою з`ясування правового статусу зазначеного рахунку відповідачем здійснено колективні звернення до уповноважених державних органів, зокрема до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Національного банку України, однак встановити належність та правовий статус рахунку неможливо, а сплата коштів на рахунок із невстановленим походженням, власником та правовим статусом є необґрунтованою, непрозорою та такою, що не відповідає принципам правової визначеності, законності та фінансової прозорості, до того ж під час воєнного стану. Посилається на відсутність акта прийому-передачі наданих послуг з посиланням на позицію Верховного Суду в постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 (за аналогією). Просить суд відхилити позовні вимоги. 
27.01.2026 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив з додатковими обґрунтуваннями позову. 
26.02.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив прийняти до розгляду та приєднати до матеріалів справи відзив на позовну заяву з додатками та відповідь на відзив, відмовив у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, приєднав до матеріалів справи клопотання відповідача про витребування доказів та надав час представнику позивача ознайомитись з його змістом. Також за клопотанням відповідача приєднано до матеріалів справи заяву на адресу Держпродспоживслужби, запит до Білоцерківської міської ради, запит-вимогу до позивача та виписки з відкритих джерел.
Судове засідання від 09.04.2026 судом відкладено за письмовим клопотанням відповідача. 
02.06.2026 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про надання для огляду оригіналів письмових доказів, копії яких наявні в матеріалах справи, заява про порушення права на доступ до публічної інформації, клопотання про долучення письмових доказів - відповіді Міністерства юстиції України та надання їм належної правової оцінки, заперечення щодо розрахунку позивача та незаконності нарахування інфляційних втрат і процентів річних у період дії воєнного стану, клопотання про витребування від позивача належним чином засвідчених копій доказів, а також клопотання про постановлення окремих ухвал щодо позивача з підстави порушення ним фінансового законодавства України щодо правового статусу рахунку та ліцензійних умов господарської діяльності.
02.06.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив: 1) відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, оскільки заявлені до витребування документи не стосуються предмета позову; 2) задовольнити клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів; 3) задовольнити клопотання про долучення доказів та приєднав до матеріалів справи запит до Міністерства Юстиції України та відповідь на нього; 4) приєднати до матеріалів справи заперечення відповідача щодо розрахунку; 5) приєднати до матеріалів справи клопотання про постановлення окремих ухвал; 6) залишити без розгляду клопотання про витребування доказів, але оскільки заявлене клопотання стосується заперечень відповідача та містить докази звернень відповідача до позивача, суд на місці ухвалив приєднати його до матеріалів справи; 7) задовольнити уточнене клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу договору № 59/204605 від 19.07.2021 про надання послуг, копія якого є додатком до позову; 8) задовольнити клопотання відповідача та приєднати до матеріалів справи запит про надання публічної інформації щодо повноважень судді та відповідь на запит. 
У судовому засіданні представник позивача Мельник О.Г. позов підтримав та просив задовольнити, надав пояснення по суті справи. Зазначив про відсутність зі сторони відповідача проплат за послуги. Щодо нарахування по ст. 625 ЦК України вказав про те, що обмеження таких нарахувань стосується зони бойових дій, тобто не поширюється на територію Київської області. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю не визнала позов з огляду на недоведеність надання послуг. Пояснила, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але як людина - проживає, де хоче. Жодної копійки ТОВ «Білоцерківвода» вона не перераховувала. Позивач не надав відповіді на жодне запитання та не надав доказів на підтвердження обставин користування відповідачем комунальними послугами.
В судовому засіданні від 02.06.2026 оголошено перерву за клопотанням відповідача про витребування оригіналу договору. 
В судовому засіданні 21.07.2026 судом досліджено оригінал договору, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 8-12), суд на місці ухвалив приєднати до матеріалів справи заяву відповідача та відповідь на її запит від Державної казначейської служби України.
В судовому засіданні сторони висловили згоду щодо завершення судом розгляду даної справи. Щодо клопотання від 08.07.2026 про ознайомлення з матеріалами справи відповідач повідомила, що ознайомиться з матеріалами справи після ухвалення судом рішення.
Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомивши дату та час його проголошення.
Судом встановлено наступне.
ТОВ «Білоцерківвода» є юридичною особою за законодавством України, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки та ідентифікаційний код, товарний знак, промисловий зразок (емблему), інші атрибути (п. 3.1. Статуту). 
Діяльність товариства здійснюється відповідно до Конституції України, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю», інших нормативних актів України, міжнародними договорами та міжурядовими угодами та положеннями Статуту (п. 3.2. Статуту).
Згідно з п. 4.2. Статуту, товариство вправі здійснювати будь-які види господарської діяльності, що не суперечать законодавству України, зокрема централізоване водопостачання та водовідведення. 
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 177 від 15.02.2018, ТОВ «Білоцерківвода» має безстрокову ліцензію АГ № 500099 на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення. 
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1003531070028004405 від 20.05.2025, ТОВ «Білоцерківвода» зареєстроване як юридична особа за основним видом діяльності 36.00 Забір, очищення та постачання води, код ЄДРПОУ: 38010130, генеральний директор - Бойко Т.Ю. 
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановами № 2849 від 22.12.2021 та № 2304 від 24.12.2024 установила тарифи з централізованого водопостачання та водовідведення, що надається ТОВ «Білоцерківвода» для населення місті Біла Церква Київської області.
Так, вказаними документами установлено, що з 01.01.2022 тарифи споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення складають: а) на централізоване постачання - 12,90 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); б) на централізоване водовідведення - 18,10 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість). З 01.01.2025: а) на централізоване водопостачання, - 23,72 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); б) на централізоване водовідведення - 34,02 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість). Також постановою № 2304 від 24.12.2024 установлено, що тарифи для населення застосовуються на рівні, що застосовувались станом на 24.02.2022.
Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 1908395 від 20.10.2025, отриманої на виконання вимог ст. 187 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 , з 11.05.2010 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Особовий рахунок № НОМЕР_1 на користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення, які надає ТОВ «Білоцерківвода» за адресою: АДРЕСА_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
19.07.2021 між ТОВ «Білоцерківвода» та ОСОБА_1 укладено договір № 59/204605 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), відповідно до п. 1 якого ТОВ «Білоцерківвода» зобов`язалось своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , а споживач зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором.
Згідно з п. 18 договору, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, які знімаються споживачем та надаються виконацеві щомісяця до передостаннього робочого дня місяця. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцеві показань вузлів розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання відповідної послуги за попередні 12 місяців (п. 18-19 договору).
Споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором (пп. 8 п. 35 договору). 
Оригінал договору № 59/204605 від 19.07.2021 надано представником позивача в судовому засіданні та оглянуто судом. 
В матеріалах справи містяться також копії документів: лист Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, адресований уповноваженій від народу України ОСОБА_2 , згідно з яким запитувані рахунки відкриті не в органах Державної казначейської служби України, тому встановити їх належність неможливо; лист Національного банку України від 04.04.2023. № К-08, за змістом якого Національний банк України не володіє інформацією про рахунки та їх власників; постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 827 від 03.06.2025; запит-вимога та претензія-вимога відповідача до позивача; відповідь позивача на запит-вимогу від 15.09.2025; заява відповідача про порушення прав споживача та необхідність здійснення державного контролю; запит-вимога до Білоцерківської міської ради; запит голові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2026; відповідь на запит Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2026; запит від 19.03.2026 до Міністерства юстиції України; відповідь Міністерства юстиції України від 25.03.2026, відповідно до якої рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не підлягають державній реєстрації; запит до позивача щодо надання інформації та документів від 25.03.2026.
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Пунктами 5, 6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, виконавцем комунальних послуг з послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є суб`єкт господарювання, що провадить відповідну господарську діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Судом встановлено, що ТОВ «Білоцерківвода» здійснює господарську діяльність, зокрема з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в місті Біла Церква та має безстрокову ліцензію АГ № 500099 на надання таких послуг, тарифи на які затверджено відповідною постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Пунктами 1, 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. 
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), яким передбачено надання ОСОБА_1 послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , за плату.
Договір є дійсним, ніким не оспореним, а тому підлягає виконанню сторонами. Відповідач зареєстрована за адресою надання послуг, відомості про перейменування АДРЕСА_3 наявні у відкритих джерелах.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) – стаття 610 ЦК України.
За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Згідно з наданим позивачем розрахунком вбачається, що в період з 01.11.2022 по 01.09.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за вказаною адресою наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 4 517,25 грн, що нарахована відповідно до переданих або середніх показників лічильника за затвердженими тарифами.
За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається про порушення споживачем (відповідачем) обов`язку в частині оплати наданих житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, внаслідок чого виникла заборгованість, яка заявлена позивачем до стягнення.
На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем на суму боргу нараховано 1 198,56 грн інфляційних втрат та 384,28 грн 3% річних.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).
Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Відповідач заперечуючи проти заявлених до стягнення сум вказує про заборону нарахування та стягнення таких нарахувань, якщо споживач несвоєчасно здійснив платіж за житлово-комунальні послуги.
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022 (станом на 01.11.2022), з 24.02.2022 установлена заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» № 1405 від 29.12.2023 внесено зміни до постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 та установлено заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням лише в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих.
Постанова КМУ № 206 від 05.03.2022 в новій редакції набрала законної сили 01.01.2024. 
Враховуючи, що в період з 24.02.2022 по 31.12.2023 діяла заборона на нарахування та стягнення інфляційних втрат та процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, тому у стягненні таких нарахувань за цей період слід відмовити.
Здійснивши перерахунок розмірів вказаних нарахувань, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 01.01.2024 до 01.09.2025 у розмірі 862,72 грн та трьох процентів річних у розмірі 236,86 грн. 
В межах розгляду справи судом не встановлено підстав для винесення окремих ухвал щодо позивача, при цьому відповідач не позбавлена права на звернення з метою ініціювання перевірки тих чи інших обставин.
Окремо суд звертає увагу, що пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що підставами для обробки персональних даних є укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних та/або необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом.
Судом також відхиляються доводи відповідача в частині належності позивачеві розрахункового рахунку на підставі ст. 77 ЦПК України, оскільки вони не стосуються предмета доказування по даній справі. 
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСГІЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен арі умент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСГІЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст, 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Доводи відповідача зводяться до незгоди з позовом, недоведеністю позивачем вимог та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом у даній справі в межах предмету і підстав даного позову.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності та з урахуванням позицій сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. 
Відповідно до правил статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 2 785,76 грн (3 028х92%).
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість за надані послуги в розмірі 4 517,25 грн, 862,72 грн інфляційних втрат, 236,86 грн три відсотки річних та 2 785,76 грн судового збору.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», адреса: вул. Сухоярська, 14, м. Біла Церква, Київська область, код ЄДРПОУ: 38010130.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя | А. Ю. Цуранов