Справа № 367/8432/26
Провадження по справі № 1-кп/367/981/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської областікримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2026 року за № 12026116040000116 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, –
в с т а н о в и в:
Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, в травні місяці 2024 року (більш точна дата та час не встановлені), ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю водійського посвідчення, з метою уникнення встановленої Законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, вирішив придбати підроблений документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я з метою його подальшого використання.
В подальшому, з метою придбання підробленого документу, а саме посвідчення водія на власне ім`я, ОСОБА_3 в травні місяці 2024 року в денний час доби (більш точна дата та час не встановлені), перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: Житомирська область, м. Новоград-Волинський, у мережі Інтернет знайшов оголошення з приводу виготовлення та придбання посвідчення водія за ціною 5 500 гривень. Після чого, ОСОБА_3 у мобільному додатку «Телеграм» зв`язався із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення підробленого посвідчення водія.
Після цього ОСОБА_3 , переслідуючи свій протиправний умисел, направлений на пособництво у підробці документа, діючи в порушення вимог статті 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, яка визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, а також постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, розуміючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи мобільний месенджер «Телеграм», надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі фотокартку з власним зображенням та надав свої анкетні дані для подальшого їх внесення до підробленого документу.
У подальшому, невстановлена особа, на підставі наданих ОСОБА_3 анкетних даних та його фотокартки, у невстановлений під час досудового розслідування час та місці, виготовила підроблений документ – посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 24 травня 2024 року, на право керування транспортними засобами категорій «А1; А; В1; В», в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_3 , за що отримала від останнього грошові кошти в сумі 5 500 гривень. 
Після цього ОСОБА_3 в кінці травня місяця 2024 року прибув на вулицю Шевченка, що у м. Новоград-Волинський Житомирської області, де отримав від невстановленої особи поштове відправлення, в якому знаходилось посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 8046 на ім`я ОСОБА_3 , після чого став зберігати посвідчення водія при собі, задля подальшого використання.
Відповідно до висновку експерта за проведеною судово-технічною експертизою документів, наданий на дослідження бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС, згідно Єдиного державного реєстру МВС, станом на 16 червня 2026 року, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видано громадянину ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 не отримував.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України – пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і який надає права з метою його використання.
Крім того, 13 червня 2026 року близько 23 години 28 хвилин, ОСОБА_3 маючи при собі завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на його ім`я, керуючи автомобілем марки «BMW 5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Давидчука, 4-А в м. Ірпінь Бучанського району Київської області, був зупинений працівниками поліції.
Одразу після цього, знаходячись в тому ж місці в той же час, на законну вимогу поліцейського пред`явити документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, розуміючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку не видавалося та ним не отримувалось, тобто є завідомо підробленим, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з тим права на керування транспортним засобом і таким чином уникнути встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке згідно висновку експерта не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто використав завідомо підроблений документ.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України – використання завідомо підробленого документа.
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Судом встановлено, що до обвинувального акта прокурором додано клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути дане кримінальне провадження, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України, до обвинувального акта було додано письмову заяву обвинуваченого ім`я ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення (проступки), передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснює захисник ОСОБА_5 обставини вчинення кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і який надає права з метою його використання, а також ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.
Також судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу відповідно до санкцій ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу.
Призначене ОСОБА_3 покарання у виді штрафу є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на проведення експертиз в даному провадженні суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.
Керуючись ст. ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, –
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Остаточне покарання ОСОБА_3 визначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – знищити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 2 888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 16 копійок. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя      ОСОБА_1