ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4796/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД»
на рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 
по справі №916/4796/23 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» 
до відповідача: Тягинської сільської ради 
про стягнення 68 946,84 грн. 

суддя суду першої інстанції - Невінгловська Ю.М. 
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 13.04.2026 року 

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» до відповідача - Тягинської сільської ради, в якій позивач просить суд стягнути із відповідача суму основного боргу за поставлену електричну енергію у розмірі 56 418,76 грн, 3 % річних у розмірі 2 592,17 грн, інфляційні втрати у розмірі 9 935,76 грн.
В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 066-ЕГТ-22/Е про постачання електричної енергії споживачу від 06.01.2022 в частині своєчасної оплати вартості поставленої електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
Обґрунтування судового рішення. 
Суд зазначив, що з огляду на те, що факт окупації Тягинської сільської територіальної громади з 27 лютого 2022 року є загальновідомим, а також з урахуванням положень статті 13-1 Закону № 1207-VII, у період з березня 2022 року позивач не мав правових підстав здійснювати господарську діяльність з постачання електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу.
У зв`язку з встановленою законом забороною передачі електричної енергії споживачам на тимчасово окупованих територіях, вимоги про стягнення заборгованості за електричну енергію, яка нібито була спожита на об`єктах, розташованих на такій території, є безпідставними та не мають правових підстав для задоволення.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» про стягнення з Тягинської сільської територіальної громади заборгованості з оплати вартості спожитої електричної енергії в березні 2022 року в розмірі 56 418,76 грн, 3 % річних у розмірі 2 592,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 9 935,76 грн.
Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.
01.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 по справі №916/4796/23, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 у справі №916/4796/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Скаржник зазначає, що на виконання умов Договору Позивачем було сформовано рахунок-фактуру №485 від 12.04.2022 на суму 56 418,76 грн та складено акт приймання-передачі електричної енергії №485 від 12.04.2022 за березень 2022 року, які направлено Відповідачу на електронну адресу, визначену сторонами у Договорі.
При цьому Відповідачем не було надано жодних зауважень щодо обсягів спожитої електричної енергії, вартості або змісту надісланих документів, а також не вчинено дій щодо їх підписання із застереженнями чи відмови від підписання.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» вважає, що матеріалами справи належним чином доведено факт споживання Тягинською сільською радою електричної енергії у березні 2022 року в обсязі 10 625 кВт·год, що відображено в акті приймання-передачі електричної енергії №485 від 12.04.2022.
Скаржник зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом не враховано, що для застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», необхідним є не лише факт визнання відповідних територій тимчасово окупованими, а й наявність окремого рішення Кабінету Міністрів України про введення відповідних обмежень господарської діяльності на цих територіях.
Процесуальний рух справи.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/4796/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/4796/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 по справі №916/4796/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
13.05.2026 матеріали справи №916/4796/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 по справі №916/4796/23. 
Визначено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 по справі №916/4796/23 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. 
Встановлено іншім учасникам провадження у справі, а саме: відповідачу у справі Тягинській сільській раді строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно - західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу. 
У відзиві на апеляційну скаргу Тягинська сільська рада заперечує щодо її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а також на те, що скаржником жодним чином не спростовані висновки суду викладені у рішенні. 
Згідно з частино тринадцятою статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.
06.01.2022 між ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» (Постачальник) та Тягинською сільською радою (Замовник/Споживач), шляхом подання останнім заяви-приєднання, укладено Договір про постачання електричної енергії №066-ЕГТ-22/Е, відповідно до п. 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживчу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (далі Договір) (а.с.20-39).
Відповідно до п. 2.2 Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
Пунктом 2.3 Договору визначено найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія.
Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01.01.2022 по 31.12.2022 становить 400 000 кВт*год. та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи.
Згідно з п. 2.4 Договору зазначено, що вказаний договір не передбачає оплату замовником послуги з розподілу електричної енергії через постачальника. Вартість тарифу розподілу оплачує Споживач за окремим договором із ОСР.
Згідно з п. 3.1 Договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.
Пунктом 5.1 Договору визначено, що Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що визначається відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 5,31 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії становить 4,425 грн;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,885 грн.
Відповідно до п. 5.2 Договору, загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 2 124 000,00 грн., у тому числі ПДВ 354000,00 грн.
Згідно з п. 5.3 Договору, спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (додаток 2 до договору).
У п. 5.23 Договору, сторони домовилися ввести цінове застереження щодо верхнього рівня ціни (гранична ціна по договору) на рівні 4,56 грн. за 1 кВт*год. без ПДВ та без урахування вартості тарифу на послуги з передачі електричної енергії, яка обчислюється шляхом застосування коефіцієнту 1,2 до ціни електричної енергії, що зафіксована у першій редакції договору. Вартість послуг з розподілу електричної енергії визначається згідно умов договору.
Факт зміни ціни на електричну енергію оформлюється відповідною додатковою угодою.
Відповідно до пп. 1 п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 14.1 Договору встановлено, що Договір набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з 01.01.2022 до 31.12.2022 (включно), а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором.
Початок постачання електричної енергії зазначається в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до Договору.
Пунктом 14.12 Договору визначено, що цей Договір, заявки, специфікації, рахунки, первинні бухгалтерські документи, додатки, додаткові угоди та інші документи за Договором можуть складатися в електронній формі та підписуватися Сторонами електронними-цифровими підписами (ЕЦП) або кваліфікованими електронними підписами (КЕП) в будь-якому з таких сервісів, які є у використанні сторін: ОСОБА_1 та інші (за домовленістю сторін). Електронні документи вважаються одержаними адресатом з моменту надсилання, якщо відправник не отримає автоматичне повідомлення про те, що електронний документ не надіслано.
В Заяві-приєднанні, яка є Додатком №1 до Договору, сторони погодили початок постачання з 01.01.2022, а також визначили перелік точно комерційного обліку за об`єктами Споживача.
В Комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до Договору, сторони погодили, що оплата за спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді здійснюється за ціною (тарифом), визначеною договором за результатами публічної закупівлі за 1 кВт*год (1МВт*год).
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 5,31 грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі:
-ціна електричної енергії 4,425 грн.;
-податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,885 грн.
Фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, розраховується (визначається) постачальником за формулою, наведеною в даній комерційній пропозиції.
Умовами п. 2 Комерційної пропозиції передбачено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника в безготівковій формі на підставі платіжних документів: рахунку-фактури та акту приймання-передачі електричної енергії.
Згідно з п. 4 Комерційної пропозиції, рахунок на оплату виставляється постачальником протягом 2 робочих днів після отримання постачальником інформації від адміністратора комерційного обліку про обсяги поставленої електричної енергії об`єктам споживача, але не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії.
Розрахунок за фактично спожиту електричну енергію здійснюється протягом 5 робочих днів від дати отримання споживачем рахунку на оплату, але не пізніше 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії (розрахункового місяця).
На виконання умов Договору, позивачем було здійснено поставку електричної енергії у березні 2022. 
Відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії №485 від 12.04.2022 (а.с.49), ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД», як Постачальник, передав а Тягинська сільська рада, як Споживач, прийняла та використала в період з 01.03.2022 по 31.03.2022 електричну енергію в обсязі 10,625 МВт/год загальною вартістю 56 418,76 грн.
На оплату спожитої в березні 2022 року електричної енергії позивачем складено рахунок-фактуру №485 від 12.04.2022, який було направлено на оплату відповідачу електронною поштою 12.04.2022 (а.с.50-54).
Вказаний акт та рахунок було направлено на адресу електронної пошти Тягинської сільської ради tyaginkabuh@ukr.net, яка зазначена в розділі Договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін».
Листом за №20-005750-12 від 27.10.2023 Херсонобленерго повідомило адвокату Костенко В.В. інформацію щодо обсягів споживання та оплати споживача Тягинської сільської ради за період березень 2022 спожито 10 625 кВТ/год, а також, що споживачем оплати за послуги розподілу електричної енергії у березні 2022 рахунки сплачено не було (а.с.55-56).
Оскільки відповідач не оплатив спожиту електричну енергію на суму 56 418,76 грн, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача даної суми боргу, а також позивачем було нараховано 2 592,17 грн - 3% річних, 9 935,76 грн - інфляційні втрати.
Джерела права та позиція Південно - західного апеляційного господарського суду. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).
Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору.
Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Закону України «Про ринок електричної енергії».
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.
Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотримання Правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (ч. 6, 7, 11 ст. 56 Закону "Про ринок електричної енергії").
Пунктом 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року визначено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Відповідно до п.4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної - затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (ПРРЕЕ) розрахунок між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно з п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.
Функції адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) з врахуванням положень п.9, п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладаються на оператора системи передачі/оператора системи розподілу (далі - ОСП/ОСР).
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
За вимогами п. 9.1.1 розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.
Відповідно до Акту прийому-передачі електричної енергії №485 від 12.04.2022, позивачем було поставлено електричну енергію Тягинській сільській раді за період березень 2022 в обсязі 10,625 МВт/год вартістю 56 418,76 грн.
Так, листом за №20-005750-12 від 27.10.2023 Херсонобленерго підтвердило зазначені обсяги постачання електричної енергії Тягинській сільській раді у березні 2022.
Відповідно до заяви-приєднання до умов Договору від 06.01.2022, постачання електричної енергії здійснювалося до об`єктів споживача що розташовані на території Тягинської сільської ради Бериславського район Херсонської області.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу №309 від 22.12.2022, територія Тягинської сільської територіальної громади в період з 27.02.2022 по 11.11.2022 відносилася до переліку тимчасово окупованих територій російською федерацією.
За визначенням ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді-грудні 2022 року обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі (до закінчення перегляду судового рішення Об`єднаною палатою у справі № 908/1162/23 місцевий господарський суд зупиняв провадження у справі №916/4796/23).
Предметом розгляду Об`єднаною палатою було питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією".
Відповідно пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).
Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, зокрема виснував, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.
Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України" правовий статус тимчасово окупованої території рф в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
З огляду на викладене у постанові зі справи № 908/1162/23, Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові зі справи №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Об`єднана палата, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі № 908/1162/23 про відмову в позові, зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Колегія суддів враховує зазначені вище висновки Верховного Суду у справі №908/1162/23 відповідно до положень частини четвертої статті 236 ГПК України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовим критерієм.
Крім того, колегія суддів враховує загальновідомий факт тимчасової окупації Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області з 27 лютого 2022 року.
Положення статті 13-1 Закону № 1207-VII застосовуються до тимчасово окупованої території, визначеної пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під зазначеними територіями, а також повітряного простору над ними.
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені також на тимчасово окуповані території, визначені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під такими територіями та повітряний простір над ними.
Відповідно до статті 13-1 Закону № 1207-VII на період тимчасової окупації забороняється переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, у тому числі автомобільним, залізничним, повітряним і трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Положення статті 13-1 Закону № 1207-VII застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.
З огляду на те, що факт окупації Тягинської сільської територіальної громади з 27 лютого 2022 року є загальновідомим, а також з урахуванням положень статті 13-1 Закону № 1207-VII, у період з березня 2022 року позивач не мав правових підстав здійснювати господарську діяльність з постачання електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу.
У зв`язку з встановленою законом забороною передачі електричної енергії споживачам на тимчасово окупованих територіях, вимоги про стягнення заборгованості за електричну енергію, яка нібито була спожита на об`єктах, розташованих на такій території, є безпідставними та не мають правових підстав для задоволення.
Наведеним повністю спростовуються доводи скаржника про те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а положення статей 13 та 13-1 цього Закону не могли бути застосовані до спірних правовідносин за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України.
Як убачається з наведених вище висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, правовий статус тимчасово окупованої території не ставиться у залежність від прийняття Кабінетом Міністрів України окремого рішення про визнання відповідної території тимчасово окупованою або про поширення на неї обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Верховний Суд прямо зазначив, що для територій, окупованих після 24.02.2022, відповідні положення Закону підлягають застосуванню з огляду на сам загальновідомий факт окупації таких територій, а рішення уповноважених державних органів мають лише інформативне значення та підтверджують дату початку чи припинення окупації.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно врахував положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також висновки Верховного Суду, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для включення до складу заборгованості вартості природного газу, поставка якого припадає на період березень 2022 року, тобто після початку (27.02.2022) тимчасової окупації території місцезнаходження відповідача.
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» про стягнення з Тягинської сільської територіальної громади заборгованості з оплати вартості спожитої електричної енергії в березні 2022 року в розмірі 56 418,76 грн, 3 % річних у розмірі 2 592,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 9 935,76 грн.
Висновки апеляційного господарського суду:
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 у справі № 916/4796/23.
Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в порядку статей 277 - 279 ГПК України, скаржником не наведено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 по справі № 916/4796/23 без задоволення, а оскаржуваного рішення - без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 13.04.2026 у справі № 916/4796/23 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД». 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.