Справа № 750/6312/26
Провадження № 2/750/3289/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі головуючого судді Сапона А.В., при секретарі Потапенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У червні 2026 року представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Ушакевич М.П. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 30.03.2023 в розмірі 37939,01 грн. та судового збору в сумі 3328 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову зазначено, що у жовтні 2017 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») запустив новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms?file=umovy-2023-03-01.pdf.
30.03.2023 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму вказану у мобільному додатку.
Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено у розділі І Умов і правил та у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту, встановивши ліміти використання кредиту у розмірі 15000,00 грн.
Після підписання заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідач не дотримується даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у термін та на умовах, визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами.
У зв`язку з порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 30.03.2023 у відповідача перед АТ «Універсал Банк» виникла заборгованість у розмірі 37939,01, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 37939,01 грн.
Представник позивача АТ «Універсал Банк» у судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила провести розгляд без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв від нього не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Увідповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 30.03.2023 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.
Анкета-заява містить детальну інформацію щодо Відповідача, зокрема, дату його народження, РНОКПП, номер паспорта, дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, місце роботи. В Анкеті-заяві наявні цифрові копії паспорта відповідача та особисте фото.
У Анкеті-заяві зазначено, що дана заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (Мonobank/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланням, складають Договір про надання банківських послуг.
Відповідно до Анкети-заяви відповідач просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я. Встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 календарних днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць.
У п. 4 Анкети-заяви зазначено, що Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Він визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису.
На підтвердження факту укладення кредитного договору та виникнення за ним заборгованості до позовної заяви додані копії: Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank; Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит; Витяг з тарифів за карткою Чорна картка monobank. 
Крім того, позивачем надано довідку про розмір встановленого кредитного ліміту за договором від 30.03.2023 в сумі 15000 грн. та розрахунок заборгованості, згідно з яким сума боргу за договором (за тілом кредиту) станом на 06.04.2026 складає 37939,01 грн.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1, ч. 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37939,01 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим тілом кредиту.
Суд зауважує, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
На підтвердження факту укладення кредитного договору та виникнення за ним заборгованості до позовної заяви додані копії: Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank; Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит; Витяг з тарифів за карткою Чорна картка monobank. 
Позивачем також надано довідку про розмір встановленого кредитного ліміту за договором від 30.03.2023 в сумі 15000 грн. та розрахунок заборгованості, згідно з яким сума боргу за договором (за тілом кредиту) станом на 06.04.2026 складає 37939,01 грн.
Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач підписав надані позивачем до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та паспорт споживчого кредиту шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження одержання відповідачем в електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою monobank.
Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, що саме Умови, надані позивачем до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.
Надана позивачем довідка про встановлення кредитного ліміту в сумі 15000 грн. підтверджує лише встановлення кредитного ліміту, тобто надання відповідачу можливості користуватися кредитними коштами в межах визначеного ліміту, однак сама по собі не підтверджує факту фактичного надання та використання ним кредитних коштів
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, виписка з банківського рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду У постанові № 372/223/17 від 06 травня 2020 року зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг від 30.03.2023 станом на 06.04.2026 заборгованість відповідача становить 37939,01 грн, яку позивач визначив як заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту). 
Розрахунок містить відомості про рух заборгованості за тілом кредиту: зокрема на 02.04.2023 (початок розрахунку) зазначено залишок заборгованості за тілом кредиту 460,82 грн., тобто розрахунок фактично виходить із уже існуючої заборгованості, але не містить первинної операції, яка пояснює виникнення цієї заборгованості. Розрахунок не відображає, яка конкретно операція була операцією з видачі кредиту, коли саме відповідач отримав кредитні кошти, у якій сумі та яким способом.
Сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, за відсутності первинних документів щодо руху коштів за рахунком, не підтверджує факту та розміру фактично наданого відповідачу кредиту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, відповідно до якої розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може підтверджувати суму видачі кредиту, окремі транші, дату та суму повернення кредитних коштів і, як наслідок, загальний розмір боргу.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, їх зняття, використання або інше розпорядження ними, позивачем не надано. Виписка за рахунком відповідача у матеріалах справи відсутня.
Суд враховує, що наданий банком розрахунок заборгованості не містить відомостей про первинну операцію з видачі кредитних коштів, а відсутність виписки за рахунком або інших первинних документів, які б підтверджували рух коштів за рахунком відповідача, не дає можливості встановити факт та розмір фактично отриманого ним кредиту.
Сам факт встановлення відповідачу кредитного ліміту, підтверджений довідкою банку, свідчить про створення можливості користування кредитними коштами, однак не підтверджує факту їх фактичного надання та використання відповідачем. Розрахунок заборгованості, за відсутності виписки за картковим рахунком чи інших первинних документів, які б відображали рух коштів за рахунком відповідача, не може самостійно підтверджувати факт та розмір фактично наданих кредитних коштів.
Таким чином, за відсутності доказів фактичного перерахування (надання) відповідачу кредитних коштів та їх використання висновок про наявність у нього заборгованості по кредиту у визначеному банком розмірі є недоведеним.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із його недоведеністю.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-79, 81, 83, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         А.В. Сапон