Справа № 591/3388/26
Провадження № 2/591/1220/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2026 року         

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участю секретаря судового засідання Сухонос Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/3388/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що відповідач укладав кредитний договір з ПАТ «Ідея Банк», за яким отримав кредитні кошти. Зобов`язання з їх повернення та сплати відсотків не виконав. У подальшому на підставі договору факторингу позивачу перейшло право вимоги до відповідача за цим договором на загальну суму 51 994,57 грн., у тому числі 19 175,85 грн. – тіло, 32 818,72 грн. - відсотки. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
Ухвалою суду від 03.04.2026 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову, зазначивши, що кредит надавався на 48 місяців у 2016 році. Останній платіж було здійснено 16.01.2017. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу строку кредитування. За умовами договору до складу щомісячного платежу входила і комісія. Зазначає, що умови договору щодо сплати комісії є нікчемними. 
Заявляє про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Позовна давність щодо стягнення заборгованості повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. В межах графіка щомісячних платежів та строку загальної позовної давності позичальник з листопада 2017 року по липень 2020 року повинен був сплатити 17 686,14 грн. заборгованості за тілом кредиту. Розмір процентів (19,5 % річних) за період з 22.10.2017 по 08.07.2020 (992 дні)на суму заборгованості 17 686,14 грн. має становити 9 373,17 грн. Зазначає, що загальний залишок заборгованості в межах строку загальної позовної давності становить 27 059,31 грн. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
У судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, що 08.07.2016 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № РS1.345.70462. 
Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору, Банк надає позичальнику кредит строком на 48 місяців, на поточні потреби в сумі 20000 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.
Згідно із п. 1.4 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10,00 % (Маржу Банку).
Згідно із п. 1.5 Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління банку становить 9,50 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 19.5000 %.
Відповідно до п. 1.12 Договору за обслуговування кредиту позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що позичальник повертає кредит з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках до 1 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячного платежу.
Відповідач погодився з умовами, підписав Кредитний договір, згоду-приєднання до договору добровільного страхування життя, письмову згоду фізичної особи клієнта банку.
Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 20000 грн (з урахуванням страхового платежа) в строки визначені умовами договору, підтверджується копіями ордерів - розпоряджень та виписки (а.с. 14 зв, 16 зв).
Згідно довідки-розрахунку заборгованості заборгованість станом на 26 листопада 2020 року становить 51 994,57 грн, з яких: 19 175,85 грн заборгованість за тілом кредиту, 32 818,72 грн заборгованість за відсотками.
Згідно з випискою по рахунку у періоді з 08.08.2016 по 08.02.2017 відповідач сплачував в рахунок погашення заборгованості кошти у загальному розмірі 7600 грн., які зараховувались у рахунок погашення тіла, відсотків та нарахованої пені. Останній платіж здійснено 16.01.2017 (а.с. 15-16).
26 листопада 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №12/85, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором кредиту , укладеним з відповідачем (а.с. 17-20). 

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).
В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн. 
Матеріалами справи підтверджується укладення сторонами кредитного договору, який містить умови кредиту, процентні ставки, строк користування кредитом та інші істотні умови. Відповідач не заперечує отримання кошти за укладеним кредитним договором та їх неповернення. 
Наданими доказами підтверджується відступлення права вимоги до відповідача за укладеним з відповідачем кредитним договором. Таким чином, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення на свою користь коштів за вказаним кредитним договором.
Таким чином, сума заборгованості та відступлення до позивача права вимоги за кредитним договором підтверджені належними доказами, а тому заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати тіла та відсотків підтверджена належними доказами.

Відносно доводів відповідача стосовно спливу строку позовної давності суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У відповідності до ч.4ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Частинами 1, 5ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно з ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
В укладеному договорі сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у 3 (три) роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. (п. п. 5.5. договору).
Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
Отже початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання 02.04.2020 чинності Законом №540-ІХ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року скасовано карантин.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан. Воєнний стан неодноразово було продовжено і триває на цей час.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав законної сили 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено.
Позов поданий 27.03.2026 .
Згідно з наданою позивачем випискою по транзитному рахунку відповідачем сплачено заборгованості на загальну суму 7 600,00 грн., з якої останній платіж в розмірі 1 300,00 грн. здійснено 16 січня 2017 року. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість за кредитним договором № Р51.342.70462 від 08 липня 2016 року, станом на 26.11.2020 року, становить 51 994,57 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 19 175,85 грн.; заборгованості за відсотками - 32 818,72 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь.
Договір був укладений строком на 48 місяців, тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Враховуючи, що останній платіж за кредитним договором був вчинений 16.01.2017, закон, яким продовжено строк позовної давності, набрав чинності 02.04.2020, позовна давність не спливла до вимог про нарахування відсотків за період з 02.04.2017 по дату закінчення дії договору - 08.07.2020.
Так, згідно графіка щомісячних платежів та в межах строку загальної позовної давності позичальник за період з 02.04.2017 по 08.07.2020 повинен був сплатити 18945,05 грн. Заборгованості за тілом кредиту. 
З наданого розрахунку не можливо встановити, за який період, за якою процентною ставкою та в якому розмірі нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, тому при визначенні відсотків суд вважає необхідним керуватися положеннями договору.
Договором передбачено нарахування 19,5000% річних, які підлягають нарахуванню за період з 02.04.2017 по 08.07.2020 (1194 дні). Тому сума нарахованих відсотків, яка підлягає стягненню, становить 12 077,84 грн.
Таким чином, загальний залишок заборгованості за кредитним договором № Р51.342.70462 від 08 липня 2016 року в межах строку загальної позовної давності становить 31 022 грн 89 коп., з яких: 18 945,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 077,84 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку з частковим, на 59,67%, задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1588,65 грн., сплачений при зверненні до суду.
При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги акту наданих послуг, яким визначено перелік виконаних робіт на суму 8000 грн. у справі за позовом до відповідача, детальний опис виконаних робіт.
Суд зазначає, що надані докази підтверджують факт укладення з позивачем договору про надання правничої допомоги у даній справі. 
Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Разом з цим, суд зазначає, що справа про стягнення кредитної заборгованості є нескладною, її розгляд відбувався у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи час, фактично витрачений адвокатом на представництво інтересів клієнта та принцип співмірності, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, до 3 000 грн.
Враховуючи часткове, на 59,67% задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1790,10 грн.
Загалом з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3378,75 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,- 

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» борг за договором про споживчий кредит № Р51.342.70462 від 08 липня 2016 року в розмірі 31 022 грн 89 коп., з яких: 18 945,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 077,84 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також судові витрати в загальному розмірі 3378,75 грн. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач:  ОСОБА_1 , адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 10.08.2026.

Суддя    О.О. Ніколаєнко