Справа № 163/462/26 
Провадження № 2/163/314/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 40940,92 гривень заборгованості за кредитними договорами № 100882686 від 21.02.2025 та №8263429 від 07.09.2024. 
Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 100882686 від 21.02.2025 відповідач ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Мілоан», кредитний договір №8263429 від 07.09.2024 – з ТОВ «Авентус Україна». Право вимоги за цими договорами перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі укладених із первісними кредиторами договорами факторингу від 28.07.2025 №28072025 та від 28.10.2025 №28102025, відповідно. Згідно із реєстрами боржників, які є додатками до договорів факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за указаними договорами на загальну суму 40940,92, з яких:
- за договором № 100882686 від 21.02.2025 - в сумі 35540,92 грн, з них: 12000,00 грн - основна сума боргу, 9398,52 грн – відсотки, 8400,00 грн – комісія за обслуговування кредиту, 5742,40 грн – неустойка;
- за договором №8263429 від 07.09.2024 – в сумі 5400,00 грн основної суми боргу. 
Всупереч умовам кредитних договорів відповідач свого грошового зобов`язання не виконала, після відступлення права вимоги не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісних кредиторів. Жодних штрафних санкцій з моменту отримання права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало. 

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 19.03.2026 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у формі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. 
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 19.03.2026 та примірник матеріалів позову відповідач отримала 07.04.2026.
У строк, визначений судом в ухвалі від 19.03.2026 з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подала, будь-яких заяв щодо процедури розгляду справи не надіслала.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. 

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

21.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100882686, за умовами якого відповідачу товариством надається кредит в сумі 12000,00 гривень на 345 днів з 21.02.2025 під 0,94% на день зі сплатою комісії за надання кредиту за ставкою 10% від суми кредиту, що становить 1200,00 грн, за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) – 7% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком до цього договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 51078,60 грн. В разі прострочення позичальником виконання грошових зобов`язань по сплаті кредиту, відсотків, комісії встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний випадок порушення.
Надання ТОВ «Мілоан» відповідачу 12000,00 грн кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням №100610479 від 21.02.2025. 
28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 28072025, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) неустойки (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (за наявності), згідно кредитних договорів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі божників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників, до нього включений боржник ОСОБА_1 за кредитним договором № 100882686 від 21.02.2025 із загальною сумою заборгованості 35540,92 грн, з яких заборгованість за: основною сумою боргу - 12000,00 грн, відсотками – 9398,52 грн, комісією за обслуговування кредиту – 8400,00 грн, неустойкою – 5742,40 грн. 

07.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 8263429 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 10000,00 гривень на 360 днів зі сплатою процентів за стандартною ставкою 1,00% в день, зниженою - 0,01% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 
Знижена процентна ставка 0,01 % в день застосовується, якщо споживач до 07.10.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
Надання ТОВ «Авентус Україна» відповідачу кредитних коштів у сумі 10000,00 грн підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 29.10.2025 №717215.
10.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 8263429 про надання споживчого кредиту від 07.09.2024, за умовами якої сторони домовились, що загальний розмір заборгованості відповідача перед товариством становить 7200,00 грн основної суми боргу, які вона частинами зобов`язана сплатити до 10.10.2025. Починаючи з 11.06.2025 нарахування процентів та штрафів припиняється. 
28.10.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 28102025, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі божників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників, до нього включений боржник ОСОБА_1 за кредитним договором № 8263429 із загальною сумою заборгованості 5400,00 грн, яку становить основна сума боргу. 

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі – Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Досліджені в справі докази свідчать, що укладені між первісними кредиторами ТОВ «Мілоан», ТОВ «Авентус Україна» кредитні договори № 100882686 від 21.02.2025, №8263429 від 07.09.2024 відповідають приписам Закону України «Про електронну комерцію», у них визначені усі істотні умови для таких видів договорів. 
Відповідач ОСОБА_1 не заперечила та не спростувала існування між нею та указаними первісними кредиторами кредитних правовідносин та отримання за цими договорами кредитних коштів. 
Після підписання договорів у їх сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів (позики) і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування та комісії.
Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» приєднаними до позову договорами факторингу довів набуття ним права вимоги до відповідача за вищевказаними договорами кредиту та позики, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах.
Розрахунками заборгованості первісних кредиторів стверджено невиконання відповідачем умов договорів кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідає сумам заборгованості, що зазначені у витягах з Реєстрів боржників до договорів факторингу.
Із цих розрахунків заборгованості вбачається, що тіла кредиту за договором № 100882686 від 21.02.2025 в сумі 12000,00 грн та за договором №8263429 від 07.09.2024 в сумі 5400,00 грн відповідач не повернула. 
У зв`язку із цим заборгованість по тілу кредиту за обома договорами підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. 
Також підлягають стягненню з відповідача відсотки в сумі 9398,52 грн за договором № 100882686 від 21.02.2025, оскільки така сума боргу відповідає умовам зазначеного договору і є доведеною. 

Стосовно нарахованих і заявлених до стягнення за договором № 100882686 від 21.02.2025 комісії за обслуговування кредиту в сумі 8400,00 грн та неустойки в сумі 5742,40 грн суд встановив невідповідність цих складових вимогам чинного законодавства.
Нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості дійсно визначено умовами зазначеного кредитного договору (пункт 1.5.2). 
Разом з тим, 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. 
Частина 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування») передбачає, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. 
Частина 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Отже, ураховуючи такі законодавчі приписи, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Отже, наведене свідчить, що визначена кредитним договором № 100882686 від 21.02.2025 комісія за обслуговування кредитної заборгованості є фактично встановленою платою позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин, оскільки було встановлено щомісячну плату за послуги фі-нансової установи, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору № 100882686 від 21.02.2025 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, у зв`язку із чим заявлені у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. 

Стосовно нарахованої позивачем і заявленої до стягнення суми неустойки в розмірі 5742,40 грн, суд враховує такі законодавчі приписи. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває нині, що є загальновідомим фактом. 
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки також не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором відбулося у період дії на території України воєнного стану, у зв`язку із чим він звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення, тому заявлена у цій частині вимога є безпідставною і задоволенню не підлягає.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконала, тим самим порушила умови договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 26798,52 грн (12000 + 9398,52 + 5400), яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку. 
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 65,46 % таких вимог.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, 

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 26798 (двадцять шість тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 52 копійки заборгованості за договорами кредиту, а саме:
- за кредитним договором № 100882686 від 21.02.2025 – в розмірі 21398 (двадцять одна тисяча триста дев`яносто вісім) гривень 52 копійки, яку становлять 12000,00 гривень основної суми боргу, 9398,52 гривень відсотків;
- за кредитним договором №8263429 від 07.09.2024 – в розмірі 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень, яку становить основна сума боргу.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2178 (дві тисячі сімдесят вісім) гривень 51 копійку судового збору. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:
позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; місце знаходження - вулиця Лісова, буд.2, місто Бровари Київської області; код ЄДРПОУ – 35625014;
відповідач – ОСОБА_1 ; місце проживання – АДРЕСА_1 ; РНОКПП – НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь