ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/1282/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Лукашової О.Б.,
за участю секретаря Костючок В.В.,
представника позивача Барложецької І.М.,
представника відповідача Паншиної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО "Сварог" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НПО "Сварог" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06 щодо перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «НПО Сварог» податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 814 202,85 грн з порушенням строків сплати та нарахуванням пені в розмірі 51 532,02 грн;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06 щодо несплати Товариством з обмеженою відповідальністю «НПО Сварог» в повному обсязі до бюджету військового збору у розмірі 343 266,46 грн. з нарахуванням штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 77 792,56 грн;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06 щодо перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «НПО Сварог» військового збору у розмірі 277 376,79 грн. з порушенням строків сплати з нарахуванням штрафних санкцій у розмірі 17 679,79 грн та пені у розмірі 60 334,90 грн;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06 щодо несплати Товариством з обмеженою відповідальністю «НПО Сварог» в повному обсязі до бюджету податок на доходи фізичних осіб, нарахованого і утриманого із сум заробітної плати у розмірі 5 419 007,91 грн. з нарахуванням штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 942 751,08 грн.
В обґрунтування позову вказано, що відповідач: 
- Не мав права проводити документальну планову виїзну перевірку, оскільки у відповідача не виникло право на її проведення по причині невручення Позивачу копії Наказу на її проведення у 10-денний строк як це передбачено п. 77.4 ст. 77 ПК України;
- Зазначив у ППР інший період фінансово-господарської діяльності позивача, в якому допущено податкові правопорушення, аніж період, зазначений в Акті перевірки, що є порушенням п. 58.1.2 ст. 58 ПК України - зазначенням у ППР інформації про період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення, який суперечить періоду, зазначеному в Акті перевірки; 
- Нарахував позивачу заборгованість по сплаті ПДФО та військового збору за період з 01.01.2019 по 10-11.2020 без надання обґрунтованого розрахунку, чим порушив вимоги «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків», затвердженого Наказом Мінфіну України від 20.08.2015 р. № 727;
- Незаконно застосував щодо позивача штрафні санкції на підставі п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України. В Акті перевірки відповідач не встановив наявність умислу в діях позивача у вищевказаних правопорушеннях.
Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позову зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають нормам законодавства та просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «НПО Сварог».
У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову з підстав аналогічних, викладеним у позовній заяві.
У судовому засіданні сторони підтримали свої позиції викладені у заявах по суті та надали пояснення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 05.03.2026 о 10:30. 
Ухвалою від 05.03.2026, занесеною секретарем до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026 о 14:00.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ТОВ «НПО Сварог» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області та перебуває на загальній системі оподаткування.
Наказом від 16.06.2025 №1331 відповідач призначив проведення документальної планової виїзної перевірки з 08.07.2025 тривалістю 20 робочих днів:
- за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору; 
- за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.104 т.1).
Повідомлення від 16.06.2025 №311/ж4/25-01-24-04-04 з наказом від 16.06.2025 №1331 були надіслані позивачу 17.06.2025 та отримані ним 07.07.2025 (а.с.103, 104 на звороті т.1).
Наказом від 02.07.2025 №1452-п були внесені зміни до наказу від 16.06.2025 №1331, а саме, пункт 1 наказу був викладений у такій редакції «Провести документальну планову виїзну перевірку з 08.07.2025 тривалістю 20 робочих днів:
- за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору; 
- за період з 01.01.2015 по 31.03.2025 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.» (а.с.110 т.1).
Заказаний вище наказ був отриманий позивачем 21.07.2025 (а.с.109-111 т.1).
Позивачу 08.07.2025 було пред`явлено службове посвідчення та направлення від 07.07.2025 №2571 та № 2570 на проведення перевірки про, що свідчить особистий підпис директора позивача на направленнях (а.с.107-108т.1).
08.07.2025 позивач отримав запит про надання пояснень та документів від 07.07.2025 №1571/ж12/25-01-24-06-01 (а.с.105 т.1).
На підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20; ст. 77; ст. 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказів Головного управління ДПС у Чернігівській області від 16.06.2025 № 1331-п, від 02.07.2025 №1452-п та згідно з планом - графіком проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік, була проведена перевірка позивача з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2019 по 31.03.2025, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору за період з 01.01.2019 по 31.03.2025, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.03.2025, відповідно до переліку питань, затверджених планом перевірки. Перевірка проводилась з 08.07.2025 по 04.08.2025.
За результатом проведеної перевірки був складений Акт від 08.08.2025 №14418/Ж5/25-01-24-06-34924848 (а.с.16-36т.1), за висновками якого були встановлені такі порушення:
1) п. ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» зі змінами та доповненнями, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4;
2) п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п.168.1 ст.168; п.п. ”а” п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 1814202,85 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників.
Одночасно, станом на день написання акта перевірки на підприємстві рахується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 5419007,91 грн.
За результатами порушення донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5419007,91 грн. 
3) п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п.п. ”а” п.176.2 ст.176, п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 277376,79 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Одночасно, станом на день написання акта перевірки на підприємстві рахується заборгованість із сплати до бюджету військового збору у сумі 343266,46 грн.
За результатами вищезазначеного порушення донараховано військового збору в розмірі 343266,46 грн.
4) п.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями.
Заперечення до акту перевірки позивачем до ГУ ДПС у Чернігівській області не подавались. 
На підставі висновків Акта від 08.08.2025 №14418/Ж5/25-01-24-06-34924848 (далі Акт перевірки) відповідач прийняв рішення, зокрема:
- податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16850/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6 422 506,55 грн у тому числі основне зобов`язання 5419007,91 грн та штрафні санкції – 1003498,64 грн (а.с.37-38 т.1).
- податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 51 532,03 грн, в тому числі пеня 51 532,02 грн (а.с.52-53 т.1).
- податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 421 059,02 грн, у тому числі основне зобов`язання – 343266,46 грн та штрафні санкції (штраф) у розмірі 77 792,56 грн (а.с.54-55 т.1).
- податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 78 400,69 грн, у тому числі штрафні санкцій у розмірі 17 679,79 грн та пеня у розмірі 60 334,90 грн (а.с.63-64т.1).
Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу 26.09.2025 та отримані ним 09.10.2025 (а.с.65 т.1)
Рішенням про результати розгляду скарги від 19.12.2025 №36356/6/99-00-06-01-02-06 (отримано позивачем 05.01.2026) Державна податкова служба України скасувала ППР ГУ ДПС у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16850/Ж10/25-01-24-06 в частині нарахованої штрафної санкції у розмірі 60 747,56 грн в іншій частині зазначена ППР та ППР від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06, № 16853/Ж10/25-01-24-06, № 16854/Ж10/25- 01-24-06 - залишено без змін (а.с.66-72т.1).
У зв`язку зі скасуванням податкового повідомлення - рішення від 25.09.2025 № 16850/Ж10/25-01-24-06 в частині нарахованої штрафної санкції у розмірі 60 747,56 грн, відповідач прийняв нове податкове повідомлення-рішення від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6 361 758,99 грн у тому числі основне зобов`язання 5 419 007,91 грн та штрафні санкції – 942 751,08 грн (а.с.73-74 т.1).
Позивач вважаючи прийняті рішення протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі також - ПК України).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Під час здійснення планових перевірок платників податків, які є фінансовими агентами, предметом перевірки також є дотримання фінансовими агентами вимог статті 39-3 цього Кодексу.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. (абзац 1 пункту 77.4 статті 77 ПК України).
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. (абзац 2 пункту 77.4 статті 77 ПК України).
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. (пункту 77.6 статті 77 ПК України)
Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. (абзац 1 пункту 82.1 статті 82 ПК України).
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів. (абзац 2 пункту 82.1 статті 82 ПК України).
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення на проведення такої перевірки (формальна підстава).
Абзац 2 пункту 77.4 статті 77 ПК України передбачає два способи повідомлення особи про проведення перевірки: 1) вручення під розписку копії наказу та письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки; 2) надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення таких документів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.
Отже, платник податків має право бути повідомлений належним чином про дату та час проведення перевірки до початку проведення такої.
З урахуванням наведеного суд вказує, що аналізованими нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних планових виїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Досліджуючи питання правомірності проведення перевірки, слід враховувати висновки, Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладені в постанові від 21.02.2020 №826/17123/18, відповідно до яких, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.
У постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, окрім наведених вище висновків, зазначила, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Суд наголошує на тому, що документ (в цій ситуації наказ про проведення перевірки) вважається належним чином врученим, у випадку якщо він саме надісланий у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.
Конструкція вказаних вище норм свідчить про те, що наказ про проведення перевірки має бути надісланим у відповідному порядку встановленому законодавством не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки (а не отриманим не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки платником податків).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.02.2025 у справі №620/7235/24.
У цій справі суд встановив, що повідомлення із копією наказу від 16.06.2025 №1331 про проведення перевірки був надісланий позивачу 17.06.2025 та отриманий ним 07.07.2025.
В той же час позивачем і не спростовується той факт, що наказ про проведення перевірки на підставі якого проведена його перевірка надісланий раніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.
Проте, представник позивача наполягає, що проведення перевірки було призначено наказом від 02.07.2025 №1452-п, який був надісланий пізніше ніж за 10 днів до дня проведення перевірки.
Надаючи оцінку цим твердженням представника позивача суд зазначає, що в цій справі встановлено, що призначення перевірки відбулося наказом від 16.06.2025 №1331, а наказом від 02.07.2025 №1452-п були внесені зміни до наказу від 16.06.2025 №1331, а саме, змінений період за який буде проводитися перевірка з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме, період з 01.01.2019 по 31.03.2025 змінений на період з 01.01.2015 по 31.03.2025.
Варто звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Вказану позицію підтримав Верховний Суд зокрема в постанові від 15.04.2026 у справі №420/21560/24.
Позивач вказує, що невиконання вимог щодо повідомлення позивача про проведення перевірки до її початку, як обов`язкової умови для проведення такої перевірки, призводить до порушення права позивача на належне подання документів та надання пояснень для проведення перевірки.
Проте суд, звертає увагу, що про проведення перевірки позивач був повідомлений відповідно до норм Податкового кодексу України, перевірка тривала з 08.07.2025 по 04.08.2025.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами, реєстрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством, Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 ПК України).
За приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Вказане кореспондується з обов`язком податкового органу при прийнятті податкових повідомлень рішень врахувати надані заперечення та додаткові документи.
Враховуючи, що податковий орган повідомив про призначення перевірки, яка була передбачена планом-графіком, із зазначенням дати початку перевірки, відповідно до приписів Податкового кодексу України, тривалість перевірки (20 робочих днів), право позивача подати заперечення до акта перевірки із додатковими документами, суд дійшов висновку, що надсилання позивачу копії наказу від 02.07.2025 № 1452-п, яким зміно період за який проводиться перевірка з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пізніше 10 днів до дня проведення перевірки не є суттєвим порушення податковим органом процедури призначення перевірки, яке б могло б слугувати підставою для визнання акта перевірки недопустимим доказом та визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлення-рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06, від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06, від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06, від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06, суд зазначає таке.
Згідно із пунктом 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (пункт 31.1 статті 31 ПК України).
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3 статті 36 Кодексу).
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (пункт 36.5 статті 36 ПК України).
Пунктом 38.2 статті 38 ПК України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Відповідно до пункту 18.1. статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Нормами підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до пункту 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV ПК України.
Відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Згідно з підпунктом 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.
Підпунктом 171.1 пункту 171 ПК України передбачено, що собою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1.1. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками збору є: 1) особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 2) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп; 3) платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів).
Нормами підпункту 1.2. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено, що об`єктом оподаткування збором є: 1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу.
Згідно із підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету з доходів платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (підпункт 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).
Відповідно до підпункту 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України Платники збору, зазначені у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Суд встановив, що податковим повідомленням - рішенням від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06 контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6 361 758,99 грн, у тому числі основне зобов`язання 5 419 007,91 грн та штрафні санкції – 942 751,08 грн, за порушення позивачем підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168; підпункту ”а” пункту 176.2 статті 176 ПК України, так як протягом перевіряємого періоду підприємство несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 1 814 202,85 грн, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Одночасно, станом на день написання акта перевірки на підприємстві рахується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 5419007,91 грн. (залишок на 01.04.2025 року 5563202,04 грн. мінус нарахування за березень 2025 року в сумі 144194,13 грн.) За результатами вищезазначеного порушення донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5419007,91 грн. Залишок на початок перевіряємого періоду (на 01.01.2019) в сумі 54614,85 грн., не є кредиторською заборгованістю з податку на доходи фізичних осіб, - це поточний залишок. За результатами вищевказаного порушення донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5 419 007,91 грн. (а.с.22-23т.1). 
Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб, нараховані штрафні санкції за несплату зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з червня 2022 року по лютий 2025 року у сумі 3791004,20 грн, граничний строк сплати зобов`язань – до останнього дня наступного місяця, відповідно до пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України у розмірі 25 %, а саме 942751,08 грн.
Відповідач за порушення позивачем строків перерахування податку на доходи фізичних осіб прийняв податкове повідомлення - рішення від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 51 532,03 грн, в тому числі пеня 51 532,02 грн.
Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунку пені по податку на доходи фізичних осіб, пеня нарахована на підставі пункту 129.4 статті 129 ПК України за зобов`язаннями нарахованими за період з травня 2021 року по червень 2021 року граничний строк сплати яких настав у період з 30.06.2021 по 30.07.2021 та оплату була здійснена у період з 17.03.2022 по 28.03.2025.
Розрахунок донарахованої суми з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5 419 007,91 грн за період з червня 2021 року по лютий 2025 року наведено у додатку 1 до акта перевірки. (а.с.29-32т.1), з якого вбачається, що відповідач зазначив граничний строк оплати 30 наступного місяця ( за січень – 28/29 лютого). Так само податковий орган визначив і граничні строки оплати податку з доходу фізичних осіб за період з вересня 2020 року по червень 2021 року встановивши порушення строків сплати податку.
Також, перевіркою встановлено, що підприємством порушено ) п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п.п. ”а” п.176.2 ст.176, п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 277376,79 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Одночасно, станом на день написання акта перевірки на підприємстві рахується заборгованість із сплати до бюджету військового збору у сумі 343266,46 грн. 
У зв`язку з зазначеним порушенням контролюючим органом прийнято:
- податкове повідомлення - рішення від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 421 059,02 грн, у тому числі основне зобов`язання – 343266,46 грн та штрафні санкції (штраф) у розмірі 77 792,56 грн (а.с.54-55 т.1);
- податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06 за формою «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 78 400,69 грн, у тому числі штрафні санкцій у розмірі 17 679,79 грн та пеня у розмірі 60 334,90 грн. (а.с.63-64 т.1);
Розрахунок штрафних санкцій та пені наведений у розрахунку (а.с.56-62 т.1), а саме:
- штрафні санкції за порушення строку сплати військового збору нарахованого за період лютий 2022 року по січень 2023 року та був сплачений в період з 24.05.2024 по 20.03.2025 відповідно до пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України у розмірі 25 %, а саме 17679,79 грн;
- пеня за несвоєчасну сплату військового збору нарахованого за період листопад 2021 року – січень 2023 року, сплачений у період з 17.03.2022 по 28.02.2023 на підставі пункту 129.4 статті 129 ПК України у сумі 60334,90 грн;
- за несплату військового збору нарахованого за період частина січня 2023 року по лютий 2025 року у сумі 343266,46 грн, граничний строк сплати зобов`язань – до останнього дня наступного місяця, відповідно до пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України у розмірі 25 %, а саме 77792,56 грн.
Розрахунок донарахованої суми наведено у додатку 2 до акта перевірки (а.с.33-36 т.1), з якого вбачається, що відповідач зазначив, що несплачено військовий збір за період січень 2023 року – лютий 2025 року у сумі 343266,46 грн, граничний строк оплати визначений 30 число наступного місяця за місяцем за який нарахований збір (за січень – 28/29 лютого). Так само податковий орган визначив і граничні строки оплати військового збору за період з вересня 2020 року по січень 2023 року встановивши порушення строків сплати податку.
При цьому, як вбачається із пункту 3.2.1 Акта перевірки перевіркою дотримання обов`язків щодо подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і суми утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 1ДФ, 4ДФ) порушень не встановлено. 
В пункті 3.2.2 акту вказано таке:
- Перевіркою достовірності та повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків, фактів порушень вимог чинного законодавства не встановлено;
- Перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати, винагород за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг), фактів порушень вимог чинного законодавства не встановлено4
- Перевіркою не встановлено нарахування та виплати найманим працівникам доходу у будь-якій негрошовій формі;
- Перевіркою правильності застосування до бази оподаткування розміру ставок податку щодо доходів, нарахованих (виплачених» наданих), зокрема, у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших, виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно- правовими договорами, а також інших оподатковуваних доходів порушень не встановлено;
- Перевіркою правомірності надання платникам податку податкової соціальної пільга, розміру та порядку її застосування порушень не встановлено. Право на користування пільгами підтверджено відповідними заявами та копіями документів;
- Перевіркою питань, пов`язаних із здійсненням перерахунку сум доходів, нарахованих у вигляді заробітної плати встановлено, що вищеназвані перерахунки на підприємстві не проводились;
Перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення Податкового доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і с; податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Форма № 4 ДФ) в військовим збором порушень не встановлено. (пункт 3.3.1 акта перевірки).
Перевіркою правильності визначення бази оподаткування та повноти нарахування військового збору порушень не встановлено. (пункт 3.3.2 акта перевірки).
Таким чином, суд зауважує, що у даному випадку актом перевірки порушень правильності заповнення відомостей про суми нарахованого (сплаченого) доходу на користь платника податку, а також суми утриманого з них податку за формою 1ДФ, 4ДФ встановлено не було.
Контролюючий орган встановив виключно факт несплати ПДФО у загальному розмірі 5 419 007,91 грн та військового збору у загальному розмірі 343266,46 грн, які були самостійно визначені позивачем у податковій звітності.
В ході розгляду даної справи вказані обставини представником відповідача не заперечувалися. 
За таких обставин, визначення контролюючим органом платнику податків грошового зобов`язання у зазначених сумам, на думку суду, фактично подвоїла позивачу суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та по військовому зборі.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №340/1663/19, в якій суд зазначив, що оскільки сума ПДФО вже була самостійно узгоджена позивачем, то мала місце виключно не сплата податку до бюджету, що обумовлює відсутність підстав для нарахування ПДФО у вигляді податкового зобов`язання. Наявність узгодженої суми, яка не сплачена податковим агентом указує на відсутність підстав для її збільшення фактично вдвічі шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України.
При вирішенні позовних вимог в цій частині, суд також враховую позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 16.02.2022 у справі №520/10904/19, від 07.02.2018 у справі №813/5787/15, від 14.05.2019 у справі №813/1632/16 відповідно до якої контролюючий орган вправі визначити у податковому повідомленні-рішенні суму основного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб лише у випадку, коли податковий агент порушив правила нарахування та декларування податку, тобто не нарахував або занизив у податковому розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб. У випадку повного та достовірного нарахування та декларування податковим агентом сум податку на доходи фізичних осіб у податковому розрахунку контролюючий орган не вправі самостійно визначити такому платнику суму основного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №340/1663/19, в якій Верховний Суд зазначив, що оскільки сума ПДФО вже була самостійно узгоджена позивачем, то мала місце виключно не сплата податку до бюджету, що обумовлює відсутність підстав для нарахування ПДФО у вигляді податкового зобов`язання. Наявність узгодженої суми, яка не сплачена податковим агентом указує на відсутність підстав для її збільшення фактично вдвічі шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України.
Матеріали справи свідчать про те, що за перевіряємий період позивач самостійно визначив суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та по військовому зборі, що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (додаток 4 ДФ «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору»).
Законодавча модель адміністрування податку на доходи фізичних осіб і військового збору як утримуваних податків (норми про обов`язки податкового агента - зокрема, стаття 168 ПК України, стаття 171 ПК України, підпункт "а" пункту 176.2 ПК України, а щодо військового збору - підпункти 1.4, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України) передбачає: податковий агент нараховує/утримує та відображає суми у звітності, а узгодженість зобов`язань у частині самостійно визначених сум забезпечується механізмами, встановленими нормами ПК України про самостійне визначення та узгодження грошових зобов`язань.
У цій справі контролюючий орган не довів правової підстави саме для повторного «визначення» основного платежу на суми, які вже відображені платником у податкових розрахунках (форма №4ДФ).
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10.03.2026 у справі №140/4934/25.
Суд відхиляє доводи представника позивача, що надані файли в форматі Exсel не можуть бути належними доказами у справі, оскільки не підписані електронним підписом та можуть бути скориговані, виходячи з такого.
12.03.2026 представником відповідача було в особистому кабінеті системи «Електронний суд» сформовано клопотання про залучення доказів, зокрема архів « 4ДФ.ZIP» в якому було заархівіровано 3 файла в форматі Exсel, а саме «df_34924848_2019_2020», «df_34924848_2021_2024», «df_34924848_2025_2026» та 18.05.2025 додаткові пояснення з додатками, зокрема архів «Сварог.ZIP» в якому було заархівіровано 16 файлів в форматі Exсel, а саме: «ВЗ 2019», «ВЗ 2020», «ВЗ 2021», «ВЗ 2022», «ВЗ 2023», «ВЗ 2024», «ВЗ 2025», «Додаток 1 Розрахунок ПДФО», «Додаток 2 Розрахунок ВЗ», «ПДФО 2019», «ПДФО 2020», «ПДФО 2021», «ПДФО 2022», «ПДФО 2023», «ПДФО 2024», «ПДФО 2025» , цей же архів «Сварог.ZIP» в якому було заархівіровано 16 файлів в форматі Exсel був повторно направлений з додатковими поясненнями 29.05.2026.
Відповідно до пункту 24 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення №1845/0/15-21) підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи. Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою wiki.court.gov.ua.
За умовами пункту 26 Положення №1845/0/15-21 електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
Відповідно до пункту 27 Положення №1845/0/15-21 до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.
З аналізу наведених норм Положення №1845/0/15-21 та Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС можна дійти висновків, що електронним підписом за допомогою ЄСІТС повинен бути скріплений процесуальний документ, що подається до суду, а накладення ЕЦП на додатки до цього документа засвідчує їхню справжність оригіналу.
Отже, справжність оригіналу поданих представником відповідача за допомогою підсистема «Електронний суд» архів « 4ДФ.ZIP» в якому було заархівіровано 3 файла в форматі Exсel, а саме «df_34924848_2019_2020», «df_34924848_2021_2024», «df_34924848_2025_2026» та архів «Сварог.ZIP» в якому було заархівіровано 16 файлів в форматі Exсel, а саме: «ВЗ 2019», «ВЗ 2020», «ВЗ 2021», «ВЗ 2022», «ВЗ 2023», «ВЗ 2024», «ВЗ 2025», «Додаток 1 Розрахунок ПДФО», «Додаток 2 Розрахунок ВЗ», «ПДФО 2019», «ПДФО 2020», «ПДФО 2021», «ПДФО 2022», «ПДФО 2023», «ПДФО 2024», «ПДФО 2025» були засвідчені накладення ЕЦП. Окрім того, представник позивача не заперечував достовірності зазначених у вказаних файлах інформації.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно збільшив позивачу суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку з доходів фізичних осіб розмірі 5 419 007,91 грн та військового збору у загальному розмірі 343266,46 грн, які самостійно нараховані позивачем в додатках форми №4ДФ до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06 та від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06 слід задовольнити.

Щодо застосування штрафних санкцій податковими повідомленнями – рішеннями:
- від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06 позивачу було визначено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за несплату військового збору нарахованого за період частина січня 2023 року по лютий 2025 року у сумі 343266,46 грн, граничний строк сплати зобов`язань – до останнього дня наступного місяця, відповідно до пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України у розмірі 25 %, а саме 77792,56 грн;
- від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06 позивачу було визначено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за порушення строку сплати військового збору нарахованого за період лютий 2022 року по січень 2023 року та був сплачений в період з 24.05.2024 по 20.03.2025 відповідно до пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України у розмірі 25%, а саме 17679,79 грн;
- від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06 позивачу було визначено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за несплату податку на доходи фізичних осіб за період з червня 2022 року по лютий 2025 року у сумі 3791004,20 грн, граничний строк сплати зобов`язань – до останнього дня наступного місяця, відповідно до пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України у розмірі 25 %, а саме 942751,08 грн, суд вказує на таке.
Пунктом 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Відповідно до статті 125-1 ПК України ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. (пункт 125-1.1).
Ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. (пункт 125-1.2).
Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина (у визначених ПК України випадках) в податкових правопорушеннях нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
При цьому обов`язок доведення вини покладено саме на контролюючий орган і без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення передбачену пунктом 125-1.2 статті 125-1 ПК України, для кваліфікації якого умовою є наявність вини у формі умислу.
У випадку встановлення контролюючим органом під час проведення перевірки на підставі сукупності відповідних даних податкової інформації обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків вини в умисній формі. Такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення.
При цьому подання заперечень на акт перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому контролюючий орган безпосередньо вже в акті перевірки має зазначити усі обставини, які у подальшому будуть предметом розгляду під час прийняття податкового повідомлення-рішення. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння платником податків встановленого контролюючим органом складу правопорушення, за яке його може бути притягнуто до відповідальності, та забезпечує реальну можливість реалізації права, передбаченого пунктом 86.7 статті 86 ПК України, щодо надання своїх заперечень та додаткових документів і пояснень, зокрема, але не виключно таких, що спростовують встановлені обставини та висновки щодо наявності вини, підтверджують існування пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу.
Відсутність в акті перевірки обставин, які характеризують таку ознаку виявленого діяння як умисність, на переконання суду, вказують на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення на підставі пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України.
В акті перевірки вказано, що платник податків на запит податкового органу не надав документального підтвердження відсутності вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності (а.с.23 т.1).
Суд звертає увагу, що надання таких пояснень є правом позивача, проте встановлення в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення, вини позивача в формі умислу є обов`язком контролюючого органу.
Водночас в акт перевірки не містить жодних обґрунтувань, що позивач вчинив діяння за яке передбачена відповідальність згідно зі статтею 125-1 ПК України, саме у формі умислу не наведено, а тому до позивача мали бути застосовані штрафні санкції на підставі пункту 125-1.1 статті 125-1 ПК України.
Також суд звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 29.11.2023 у справі № 520/5026/22 зазначив, що для застосування санкції, передбаченої статтею 125-1 ПК України, необхідно не тільки встановити факт несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету, а й обов`язково встановити, що перерахування податку відбулося після виплати відповідного доходу (об`єкту оподаткування) або не відбулося взагалі.
Як уже зазначалося вище, згідно із висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем ПК України, у результаті чого визначено податкове зобов`язання по податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 5419007,91 грн та по військовому збору на загальну суму 343266,46 грн, яке станом на 31.03.2025 податковим агентом не сплачено (не перераховано) до бюджету у встановлені ПК України терміни.
Тобто, висновки акту перевірки не містять відомостей про не нарахування, неутримання, несплату, неперерахування податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору до або під час виплати доходу, відповідальність за що передбачена статтею 125-1 ПК України.
Отже, оскільки відповідальність, передбачена статтею 125-1 ПК України, пов`язується не з самим фактом наявності податкового боргу чи несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання, а з установленим контролюючим органом фактом ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податку до або під час виплати оподатковуваного доходу. Водночас із змісту акта перевірки вбачається, що контролюючим органом не встановлено порушень щодо правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб і військового збору, а також не наведено обставин щодо дати виплати доходу та співвідношення її з датою перерахування податку до бюджету. Фактично податковий орган обмежився констатацією наявності несплачених сум станом на дату перевірки, що саме по собі свідчить про існування податкового боргу, але не утворює складу правопорушення, передбаченого статтею 125-1 ПК України.
Таку позицію щодо застосування статті 125-1 ПК України підтримав Верховний Суд у постанові від 10.03.2026 №140/4934/25.
За встановленими судом обставинами контролюючий орган не довів ані наявності умов для застосування саме статті 125-1 у цілому (у розумінні її предмета регулювання), ані ознак «умисних дій» для застосування пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України, а тому податкові повідомлення – рішення від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) з податку на доходи фізичних осіб в сумі саме 77792,56 грн, від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) з військового збору в сумі 17679,79 грн та від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) з податку на доходи фізичних осіб в сумі 942751,08 грн, слід скасувати, а позов в цій частині задовольнити.

Досліджуючи питання нарахування пені податковими повідомленнями-рішеннями від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06 в сумі 51 532,02 грн (податковий орган нарахував пеню за зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб, що були нараховані у період з травня 2021 року по червень 2021 року граничний строк сплати яких, як зазначив відповідач, настав у період з 30.06.2021 по 30.07.2021 та оплату була здійснена у період з 17.03.2022 по 28.03.2025) та від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06 у розмірі 60 334,90 грн (податковий орган нарахував пеню за зобов`язаннями з військового збору , що були нараховані у період з листопада 2021 року по січень 2023 року граничний строк сплати яких, як зазначив відповідач, настав 30 числа наступного місяця та оплату була здійснена у період з 17.03.2022 по 28.03.2025) суд встановив, що пеня визначається як відсотки, нараховані на суми податкових зобов`язань, не сплачених у встановлені строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України), а порядок нарахування пені врегульовано статтею 129 ПК України, зокрема правилами про початок її нарахування у разі визначення грошового зобов`язання за результатами перевірки (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України).
Згідно із підпунктом 14.1.162 пункту 14.1. статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порядок нарахування пені урегульовано статтею 129 ПК України.
Так, відповідно до пункту 129.1 статті 129 ПК України визначено, що нарахування пені розпочинається:
при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України);
при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (підпункт 129.1.4 пункту 129.1 статті 129 ПК України);
Згідно із підпунктом 129.3.4-1. пункту 129.3. статті 129 ПК України нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті) нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, закінчується в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення.
Нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, закінчується:
у разі виявлення контролюючим органом факту несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) визначених податковим агентом сум податкових зобов`язань - у день сплати (погашення) податковим агентом цих сум податкових зобов`язань;
у разі виявлення контролюючим органом факту заниження податковим агентом податкових зобов`язань при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків - у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки.
Таким чином, нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання і закінчується днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.
Суд зауважує, що об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк.
Водночас, лише факт узгодження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору, донарахованого контролюючим органом за результатами перевірки може мати наслідком виникнення у платника податку обов`язку сплатити такого зобов`язання у встановлений законом строк, що свідчить про передчасність нарахування податковим органом пені у цьому випадку.
Суд також враховує похідний характер пені від існування належно визначеного (узгодженого) грошового зобов`язання. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06 в сумі 51 532,02 грн та від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06 у розмірі 60 334,90 грн підлягають скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО "Сварог" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16852/Ж10/25-01-24-06. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16853/Ж10/25-01-24-06. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 25.09.2025 № 16854/Ж10/25-01-24-06. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області від 20.01.2026 №1141/Ж10/25-01-24-06. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "НПО "Сварог" (вул. Кільцева, 5, м. Чернігів, 14007, код ЄДРПОУ 34924848).
Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 44094124).

Повне судове рішення складено 15.07.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА