ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/448/26
Провадження № 22-ц/820/1570/26
Хмельницький апеляційний суд
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 683/448/26 за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства «Таскомбанк», яка подана його преставником – Коловською Анастасією Володимирівною на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у складі судді Сагайдак І.М. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в :
У лютому 2026 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив сягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами. 
В обґрунтування позову банк зазначав, що 28 жовтня 2020 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 043/8707741-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаного кредитного договору АТ «Таскомбанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту – 3600 грн., тип кредиту – кредитна лінія, строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією на той самий строк, процентна ставка за користування кредитом - 43,2% річних, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Позивач посилався, що підписавши Заяву-договір ОСОБА_1 акцептувала публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулись протягом дії Заяви-договору). 
Також, 24 листопада 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву № 913187 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Отже, ОСОБА_1 з 24 листопада 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви № 913187 з номером кредитного договору № 002/12712117-SP. 
Відповідно до Заяви № 913187 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 підтвердила, що приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank, що розміщена разом з додатками, в т.ч. але не виключно, тарифам, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://taskombank.ua/ та https:// sportbank.com.ua, посилання на примірники якої разом з додатками відповідачка отримала у мобільному додатку «Sportbank», і з якою вона ознайомлена, повністю погодилась, зміст зрозуміла, положень якої зобов`язалась неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення публічної пропозиції вважається дата, з якої в мобільному додатку стає доступним текст публічної пропозиції (посилання на її примірники). Проект заяви-анкети та публічної пропозиції був наданий ОСОБА_1 . Банком, підписані відповідачкою заява-анкета та публічна пропозиція відповідають наданим проектам.
За умовами вказаного кредитного договору ОСОБА_1 була надана послуга кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 100 000 грн, при цьому надані кредитні кошти в сумі 20 000 грн., процентна ставка за встановленим кредитним лімітом – 0,22%, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту – на споживчі потреби. 
На виконання умов кредитних договорів АТ «Таскомбанк» надало відповідачці кредитні кошти, а вона в свою чергу зобов`язалася виконувати умови кредитування та вчасно повертати витрачені кошти.
Проте, ОСОБА_1 перестала виконувати умови кредитних договорів, а саме, припинила сплачувати заборгованість по кредитах та проценти. 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами відповідачка станом на 02 вересня 2025 року має заборгованість: 
- за договором № 043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року у розмірі 6581,84 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3452,97 грн., заборгованості за процентами у розмірі 3128,87 грн.;
- за договором № 002/12712117-SP від 24 листопада 2021 року у розмірі 52379,16 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 19934,27 грн., заборгованості за процентами у розмірі 32444,89 грн.
Вказаний розмір заборгованість АТ «Таскомбанк» просило стягнути з відповідачки на свою користь.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року у розмірі 3452,97 грн., яка утворилась станом на 02 вересня 2025 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 002/12712117-SP від 24 листопада 2021 року у розмірі 19934,27 грн., яка утворилась станом на 02 вересня 2025 року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» 1056,97 грн. судового збору.
В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача по сплаті заборгованості по відсотках в сумі 3 128 грн. 87 коп. за договором №043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року та в сумі 32 444 грн. 89 коп. за договором №002/12712117-SP від 24 листопада 2021 року.
Апелянт вказує, що при укладанні кредитних договорів № 043/8707741-CK від 28.10.2020 року та № 002/12712117-SP від 24.11.2021 року відповідачка ознайомилася та погодилася з порядком видачі кредитних коштів, встановленням плати за кредитами, цілями, на які надаються кредитні кошти, та іншими умовами, про що свідчить її підпис в договорі кредиту, що додано до матеріалів справи. Позичальник своїм підписом підтвердила на кожному із договорів, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. Таким чином, підписавши договори, відповідачка підтвердила своє волевиявлення для їх укладення, оскільки основним доказом цього є саме підпис, який поставлений у кожному договорі. Вказані умови щодо відсотків були визначені спільно в кожному кредитному договорі сторонами. На виконання зобов`язання за кредитними договорами банк надав відповідачці кредит, однак, остання не виконала обов`язку з повернення кредитних коштів і сплати процентів. 
Також, на думку апелянта, навіть в разі непідписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, позичальниця все одно отримала кредитну картку та користувалася кредитними коштами, а тому має сплачувати і проценти за користування коштами, розмір яких повинен бути стягнутий, виходячи із розміру облікової ставки Національного банку України.
Крім того, відповідно до виписки із рахунків відповідача та розрахунку заборгованості, відповідачка сплачувала кредит, зокрема і відсотки, а отже підтверджувала згоду із умовами договорів, також здійснювала погашення відсотків за овердрафт. Таким чином, відповідачці було відомо про відсоткову ставку, а, отже, вона погоджена сторонами. Також апелянт вказує, що 15.09.2025 року відповідачці було надіслано Повідомлення-вимогу, в якому вказано про заборгованість по відсотках, яка була нею проігнорована. При непогоджені із цією умовою відповідачка б надала заперечення, а оскільки цього немає, то, відповідно, ця умова була відома боржнику.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 043/8707741-СК, відповідно до якої відповідачка отримала кредитну картку «Велика п`ятірка» № НОМЕР_2 .
Із виписки по особовим рахункам кредитного договору № 043/8707741-СК клієнта ОСОБА_1 за період з 28.10.2020 по 02.09.2025 року, вбачається, що АТ «Таскомбанк» відкрило на ім`я ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_3 , на який банком були перераховані кредитні кошти, а також видало їй платіжну картку для проведення розрахунків. 
Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року станом на 02 вересня 2025 року становить 6581,84 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3452,97 грн., заборгованості за процентами у розмірі 3128,87 грн.
Крім того, 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписала Заяву № 913187 про приєднання до частини 2 публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», якою підтвердила, що вона до підписання цієї заяви ознайомилась з публічною пропозицією з додатками, в т.ч., але не виключно, частиною 2 Публічної пропозиції, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті Банку https://taskombank.ua/ та https://sportbank.com.ua, посилання на примірники якої разом з додатками отримала у мобільному додатку «Sportbank», і з якою вона ознайомлена, повністю погодилась, зміст зрозуміла, положень якої зобов`язалась неухильно дотримуватися.
Відповідно до підписаної Заяви № 913187 ОСОБА_1 є власником поточного рахнку у гривні № НОМЕР_1 з номером кредитного договору № 002/12712117-SP від 24 листопада 2021 року та їй надано кредитну картку № НОМЕР_4 з максимальною сумою кредитного ліміту 100 000 грн.
Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 02 вересня 2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 002/12712117-SP від 24 листопада 2021 року у розмірі 52379,16 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 19934,27 грн., заборгованості за процентами у розмірі 32444,89 грн.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані у справі докази вказують на те, що між АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року, а також Заява № 913187 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» від 913187 підписані працівником банку і ОСОБА_1 , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Однак ні Договір, ні заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів.
Надана позивачем, Публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та Картка sportbank, наповнення, тарифи та умови обслуговування визначають розмір і порядок сплати процентів.
Натомість, указані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк».
Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності в заяві домовленості сторін про розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Твердження АТ «Таскомбанк» про неправомірність застосування судом першої інстанції указаного правового висновку касаційного суду є безпідставними.
Довідка про належність ОСОБА_1 поточного рахунку в АТ «Таскомбанк», також не містить об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.
Таким чином, АТ «Таскомбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані АТ «Таскомбанк» розрахунки заборгованості по кредитному договору № 043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року та по кредитному договору № 002/12712117-SP від 24.11.2021 року достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.
Натомість, виписка по особовому рахунку свідчить про те, що за період з період з 24.11.2021 року до 02.09.2025 року ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, при цьому суд першої інстанції визначив, що розмір неповернутого тіла кредиту становить за кредитним договором № 043/8707741-СК від 28 жовтня 2020 року - 3452,97 грн., за кредитним договором № 002/12712117-SP від 24 листопада 2021 року - 19934,27 грн і в цій частині рішення суду не оскаржено.
Суд першої інстанції дослідив всі зібрані докази та дійшов правильного висновку про часткове невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором. Також суд обґрунтовано керувався тим, що право позивача на проценти не доведено.
Посилання АТ «Таскомбанк» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом зібраних доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
При цьому суд не приймає також посилання апелянта, що за відсутності погоджених умов щодо розміру відсотків за користування кредитом відповідач має сплачувати проценти в розмірі, виходячи із розміру облікової ставки Національного банку Україн, оскільки апелянтом не надано суду відповідного розрахунку такої заборгованості, а суд з врахуванням обставин справи та норм ст. 367 ЦПК України позбавлений можливості сам здійснити такий розрахунок. 
При цьому стягненння заборгованості по процентах, розрахованих з розміру облікової ставки Національного банку України, не є предметом даного спору та позовних вимог позивача.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 липня 2026 року.

Судді    А.М. Костенко 
Т.О. Янчук 
О.І. Ярмолюк