ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1630/26	

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор", м. Дніпро 
про стягнення суми основного боргу у розмірі 23 287,61 грн., 3% річних у розмірі 2 087,72 грн., інфляційної складової у розмірі 5 632,60 грн., пені у розмірі 7 192,36 грн. 

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.
Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор" про стягнення суми основного боргу у розмірі 23287,61 грн., 3% річних у розмірі 2 087,72 грн., інфляційної складової у розмірі 5 632,60 грн., пені у розмірі 7 192,36 грн.
Ухвалою суду від 31.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/1630/26 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позивач зазначив, що між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (надалі – банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор" (надалі - клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 11-24-220 від 13.03.2015 (надалі –договір).
Згідно з п. 1.1 договору, за цим договором відповідно до законодавства України банк зобов`язується надавати клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується оплачувати вартість таких послуг та надає банку право користуватися тимчасово вільними коштами клієнта на власний розсуд.
Пунктом 2.1 договору визначено, що банк протягом трьох банківських днів після надання всіх необхідних документів зобов`язується відкрити клієнту поточний(і) рахунок(нки): №26007300470492 (надалі - рахунок) та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування (надалі - послуги), відповідно до умов цього договору, законодавства України, в т.ч. нормативно-правових актів Національного банку України.
Пунктом 2.3 договору передбачено, що оплата за послуги, надані банком клієнту відповідно до переліку операцій з розрахунково-касового обслуговування, здійснюється згідно з тарифами за послуги філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (додаток № 1 до цього договору, який є його невід`ємною складовою частиною), які можуть бути змінені банком в порядку, визначеному умовами цього договору) (надалі - тарифи).
Відповідно до п. 3.1 договору, вартість послуг банку визначена в тарифах у вигляді тарифу-вартості послуги.
Згідно з п. 3.2 договору, при настанні термінів оплати вартості наданих банком послуг з розрахунково-касового обслуговування клієнт доручає банку здійснювати договірне списання коштів в передбаченому Тарифами розмірі, що необхідний для оплати наданих банком послуг з рахунку клієнта, а також інших поточних рахунків клієнта, відкритих в АТ "Ощадбанк" або тих, що будуть відкриті протягом строку дії цього договору.
Пунктом 4.3.11 договору визначено, що клієнт зобов`язується своєчасно поповнювати рахунок(ки) грошовими коштами, у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку(ах), з метою належного виконання своїх обов`язків за цим договором щодо сплати на користь банку вартості наданих ним послуг, в тому числі, з метою забезпечення можливості здійснення банком права договірного списання коштів у сумі, необхідній для повної оплати послуг, а також в інших випадках, визначених цим договором, для реалізації банком права договірного списання коштів з рахунку(ів).
Так, за твердженням позивача, відповідно до п.п. 2.1.2.1 п. 2.1.2 Додатку № 1 до договору (Тарифи), оплата за щомісячне обслуговування Тарифного пакету становить 299 грн., строк оплати: не пізніше 5-го числа наступного місяця.
Позивач вказав, що виконав умови договору, надав клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування.
За розрахунком позивача, з урахуванням п.п. 2.1.2.1 п. 2.1.2 Додатку № 1 до договору (Тарифи), за період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2023 року відповідач мав сплатити за послуги з щомісячного обслуговування Тарифного пакету 23 287,61 грн.
Позивач наполягає на тому, що, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг, з урахуванням п.п. 2.1.2.1 п. 2.1.2 Додатку № 1 до договору (Тарифи), є таким, що настав.
Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором, не оплатив надані послуги у встановлені строки.
За таких обставин, за розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор" утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у розмірі 23 287,61 грн.
За порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував до сплати 3% річних у розмірі 2 087,72 грн., інфляційну складову у розмірі 5 632,60 грн. та пеню у розмірі 7 192,36 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ. 
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за договором банківського рахунку № 11-24-220 від 13.03.2015 у розмірі 23 287,61 грн., 3% річних у розмірі 2 087,72 грн., інфляційної складової у розмірі 5 632,60 грн., пені у розмірі 7 192,36 грн.
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи були надані позивачем послуги, на яку суму; в які строки і якому розмірі надані послуги мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було оплачено відповідачем отримані послуги), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (надалі – банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор" (надалі - клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 11-24-220 від 13.03.2015 (надалі –договір).
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до п. 9.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє протягом одного календарного року. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не попередить в письмовій формі іншу сторону про припинення його дії не менше ніж за один місяць до закінчення відповідного строку дії договору.
Так, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення будь-якою із сторін договору про припинення його дії.
За таких обставин, договір банківського рахунку № 11-24-220 від 13.03.2015 був чинним протягом спірного періоду.
Згідно з п. 1.1 договору, за цим договором відповідно до законодавства України банк зобов`язується надавати клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується оплачувати вартість таких послуг та надає банку право користуватися тимчасово вільними коштами клієнта на власний розсуд.
Пунктом 2.1 договору визначено, що банк протягом трьох банківських днів після надання всіх необхідних документів зобов`язується відкрити клієнту поточний(і) рахунок(нки): №26007300470492 (надалі - рахунок) та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування (надалі - послуги), відповідно до умов цього договору, законодавства України, в т.ч. нормативно-правових актів Національного банку України.
Пунктом 2.3 договору передбачено, що оплата за послуги, надані банком клієнту відповідно до переліку операцій з розрахунково-касового обслуговування, здійснюється згідно з тарифами за послуги філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (додаток № 1 до цього договору, який є його невід`ємною складовою частиною), які можуть бути змінені банком в порядку, визначеному умовами цього договору) (надалі - тарифи).
Відповідно до п. 3.1 договору, вартість послуг банку визначена в тарифах у вигляді тарифу-вартості послуги.
Згідно з п. 3.2 договору, при настанні термінів оплати вартості наданих банком послуг з розрахунково-касового обслуговування клієнт доручає банку здійснювати договірне списання коштів в передбаченому Тарифами розмірі, що необхідний для оплати наданих банком послуг з рахунку клієнта, а також інших поточних рахунків клієнта, відкритих в АТ "Ощадбанк" або тих, що будуть відкриті протягом строку дії цього договору.
Пунктом 4.3.11 договору визначено, що клієнт зобов`язується своєчасно поповнювати рахунок(ки) грошовими коштами, у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку(ах), з метою належного виконання своїх обов`язків за цим договором щодо сплати на користь банку вартості наданих ним послуг, в тому числі, з метою забезпечення можливості здійснення банком права договірного списання коштів у сумі, необхідній для повної оплати послуг, а також в інших випадках, визначених цим договором, для реалізації банком права договірного списання коштів з рахунку(ів).
Так, відповідно до п.п. 2.1.2.1 п. 2.1.2 Додатку № 1 до договору (Тарифи), оплата за щомісячне обслуговування Тарифного пакету становить 299 грн., строк оплати: не пізніше 5-го числа наступного місяця.
Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
Позивач виконав умови договору, надав клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування.
З урахуванням п.п. 2.1.2.1 п. 2.1.2 Додатку № 1 до договору (Тарифи), за період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2023 року відповідач мав сплатити за послуги з щомісячного обслуговування Тарифного пакету 23 287,61 грн.
Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг, з урахуванням п.п. 2.1.2.1 п. 2.1.2 Додатку № 1 до договору (Тарифи), є таким, що настав.
Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не оплатив надані послуги у встановлені строки.
За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор" утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у розмірі 23 287,61 грн.
А отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 23 287,61 грн. - є обґрунтованими.
Крім того, відповідно до п. 6.4 договору, за несвоєчасне поповнення рахунку(ів) відповідно до умов підпункту 4.3.11 цього договору, що призвело до неможливості здійснити договірне списання грошових коштів за надані банком послуги, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від належної до сплати суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
На підставі пункту 6.4 договору позивач на загальну суму боргу 23 287,61 грн. нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 01.03.2025 по 28.02.2026 у розмірі 7 192,36 грн.
Перевіривши поданий розрахунок пені суд встановив, що він виконаний неправильно.
Так, позивачем при здійсненні нарахування пені не було враховано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (яка була чинною до 28.08.2025), відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Отже, строк нарахування пені за зобов`язанням, що має бути виконане 5 числа місяця, припиняється через шість місяців 5 числа шостого місяця. 
Сума боргу 23 287,61 грн., як було вказано вище, виникла за період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2023 року.
Для прикладу, нарахування пені за зобов`язанням, що мало бути виконане 05.02.2017, припиняється 05.08.2017. 
Однак, позивач здійснює нарахування пені на всю суму 23 287,61 грн. разом, починаючи з 01.03.2025.
Період нарахування позивачем пені вочевидь виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.
Слід зазначити, що розмір нарахованої пені залежить від облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення. А отже, для правильного нарахування пені позивачем мали були визначені 6-ти місячні періоди прострочення за кожним новим зобов`язанням окремо.
Чітке виокремлення сум заборгованостей за накладними, за якими така заборгованість утворилась, за видами зобов`язань, періодів нарахування за кожним розрахунковим періодом є основоположними даними для розрахунків штрафних санкцій. За відсутності сум заборгованості, на які здійснено нарахування штрафних санкцій, та періоду нарахування перевірити правильність нарахованих позивачем сум пені є неможливим.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з вимогами пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.
Диспозитивність означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 14 ГПК України).
Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
З аналізу змісту наведених статей вбачається, що нарахування сум штрафних санкцій, зокрема, визначення суми заборгованості та періодів нарахування є обов`язком особи, яка звертається до суду з вимогою про стягнення таких штрафних санкцій.
Суд зобов`язаний перевірити наданий розрахунок на предмет дотримання у такому розрахунку вимог чинного законодавства та правильності арифметичних розрахунків. Однак, суд не має права самостійно замість позивача складати розрахунок штрафних санкцій, зокрема, визначати розмір суми боргу, на яку мають бути нараховані штрафні санкції, період нарахування таких штрафних санкцій тощо.
Різниця між коригуванням наданого розрахунку та складанням судом власного розрахунку полягає в тому, що у першому випадку суми боргу, дати виникнення сум боргу/накладні, за якими виникла заборгованість, періоди нарахування штрафних санкцій за кожною сумою заборгованості (як у даному випадку, коли у відповідача з поставкою кожної партії товару виникало нове грошове зобов`язання з окремим строком виконання), розмір штрафних санкцій на кожну суму боргу тощо вже визначені позивачем. Суд коригує такі суми/дати не збільшуючи їх.
У даному випадку, зобов`язання відповідача з оплати послуг є щомісячним, тобто, має різний строк виконання. А отже, періоди прострочення відповідача для нарахування пені за кожним розрахунковим місяцем не є тотожними.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 7 192,36 грн. є необґрунтованими.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 2 087,72 грн. за загальний період з 01.03.2023 по 28.02.2026.
Щодо наданого позивачем розрахунку 3% річних слід зазначити про таке.
Насамперед, позивачем не надано до матеріалів справи деталізованого розрахунку суми основного боргу, а вказано лише про те, що ця заборгованість утворилась за період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2023 року.
Розрахунок 3% річних виконаний позивачем не за кожним щомісячним платежем окремо, а наростаючим підсумком. При цьому, позивачем ототожнено періоди виникнення заборгованості та період нарахування 3% річних, які у будь-якому випадку не можуть співпадати, оскільки нарахування неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання можливо лише після настання строку оплати.
Для прикладу, якщо презюмувати, що заборгованість у сумі 23 287,61 грн. утворилась за період по 31.07.2023, то прострочення виконання грошового зобов`язання на загальну суму 23287,61 грн. виникло з 06.08.2023.
Однак, позивачем здійснюється нарахування 3% річних на загальну суму боргу 23 287,61 грн. починаючи з 06.07.2023.
Як було вказано судом вище, суд зобов`язаний перевірити наданий розрахунок на предмет дотримання у такому розрахунку вимог чинного законодавства та правильності арифметичних розрахунків. Однак, суд не має права самостійно замість позивача складати розрахунок штрафних санкцій, зокрема, визначати розмір суми боргу, на яку мають бути нараховані штрафні санкції, період нарахування таких штрафних санкцій тощо.
Так, за розрахунком суду, 3% річних на загальну суму боргу 23 287,61 грн. за період з 06.08.2023 по 28.02.2026 становлять 1 793,46 грн.
Відтак, позовні вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 1 793,46 грн.
Решта розрахунку 3% річних позивача є необґрунтованою.
Також позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційної складової у розмірі 5 632,60 грн. за загальний період з 01.03.2023 по 28.02.2026.
Розрахунок інфляційної складової виконаний позивачем неправильно.
Так, в постановах Касаційного господарського суду у складі верховного суду від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21 Верховний Суд зазначив, що індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
Однак, позивачем виконано розрахунок по окремим календарним дням. 
Крім того, розрахунок інфляційної складової виконаний позивачем за таким самим принципом, як і розрахунок 3% річних, оцінку якому надано судом вище - не за кожним щомісячним платежем окремо, а наростаючим підсумком. При цьому, позивачем ототожнено періоди виникнення заборгованості та період нарахування інфляційної складової, які у будь-якому випадку не можуть співпадати, оскільки нарахування неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання можливо лише після настання строку оплати.
За розрахунком суду, інфляційна складова на загальну суму боргу 23 287,61 грн. за період з серпня 2023 року по лютий 2026 становить 5 657,63 грн., тобто суму в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.
Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Тому, вимоги позивача про стягнення пені слід задовольнити в заявленому розмірі - 5 632,60 грн.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 11-24-220 від 13.03.2015 з додатками (т. 1 а.с. 11 - 23), листами банку (т. 1 а.с. 24 - 25), банківськими виписками по рахунку (том 1 а.с. 28 - 60).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 23 287,61 грн., 3% річних у розмірі 1 793,46 грн. та інфляційної складової у розмірі 5 632,60 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 7 192,36 грн. та 3% річних у розмірі 294,26 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сайкор" (місцезнаходження: вул. Князя Ярослава Мудрого, 68, м. Дніпро, 49038; ідентифікаційний код 39460546) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (місцезнаходження: вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, пр. Науки, 115; ідентифікаційний код 09305480) суму основного боргу у розмірі 23 287,61 грн., 3% річних у розмірі 1 793,46 грн., інфляційну складову у розмірі 5 632,60 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 675,77 грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 7 192,36 грн. та 3% річних у розмірі 294,26 грн.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний 08.07.2026.

Суддя М.О. Ніколенко