Справа № 509/7210/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року          с-ще.Овідіополь? 
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:? 
головуючого?судді Спічака Вадима Олексійовича,? 
за участю секретаря судового засідання?Пірожок Владислава Юрійовича? 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ: 35234236 до ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-?? 

ВСТАНОВИВ:? 

Стислий виклад позиції позивача.? 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.02.2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений договір №7097091 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, проте відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
В подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року за яким до позивача перейшло право вимоги за договором №7097091. 
Позивач вказує, що набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 7097091 від 20.02.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. 
Позивач зазначає, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, та з метою захисту порушеного права позивач просить суд стягнути з відповідача на користь на свою користь заборгованість в розмірі 15908 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3300 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 11658 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 950 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн.? 
Стислий виклад позиції відповідача 
03.02.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підтверджуються належними та допустимими доказами. Зокрема, відповідач зазначав, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача відповідно до договору про споживчий кредит від 20.02.2023 року, а також документів, які б давали можливість ідентифікувати належність зазначеного рахунку відповідачу. 
Рух справи у суді 
15 грудня 2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.? 
Одночасно з поданням позову позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив? витребувати? у АТ КБ «Приват Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 коштів в розмірі 5000 грн. в період з 20.02.2023 року по 25.02.2023 року. 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2025 року вказане клопотання задоволено.? 
06.07.2026 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли від АТ КБ «Приват Банк» витребувані судом докази, а саме: інформація про те що банківську картку № НОМЕР_2 , було емітовано банком на ім`я ОСОБА_1 та було надходження грошових коштів у сумі 5000,00 грн. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, відповідно якої просив справу розглянути за його відсутності. 
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 4 ст. 223, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. 
На підставі?ч. 2 ст. 247 ЦПК України?фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Фактичні обставини, встановлені судом 
Судом встановлено, що 20.02.2023 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір №7097091 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. 
Відповідно до п. 1.2 Договору Сума кредиту (загальний розмір) складає: 5000 гривень. Відповідно до п. 1.3. Строк кредиту 105 днів з 20.02.2023 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Відповідно до п. 1.3.1 Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 07.03.2023 р. (рекомендована дата платежу). Відповідно до п. 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.06.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п. 1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 07.03.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 05.06.2023 р. (останнього дня строку кредитування). Відповідно до п. 1.5. Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2450.00 грн. в грошовому виразі та 1,637,467.00 відсотків річних у процентному значені (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 15950.00 грн. в грошовому виразі та 1109.00 відсотків річних у процентному значені (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 7450.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 20950.00 гривень. Відповідно до п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 950.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.5.2. Проценти за користування кредитом пільгового періоду: 1500.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п. 1.6. Тип процентної ставки – фіксована. Згідно п. 2.1. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». 
З огляду на вищевикладене, вбачається, що відповідач була належним чином ознайомлена із умовами вказаного Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №7097091 від 20.02.2023 року, що підтверджується накладенням відповідачем Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. 
Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору?W57988. Матеріали справи також містять анкета-заява на кредит №7097091.? 
Кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням?94061086 від 20.02.2023 року, виданий ТОВ «Мілоан» було успішно перераховано на платіжну картку №?473121*82 на суму?5000,00 гривень, а також відповіддю АТ КБ “Приватбанк” від 02-07-2026 р. №20.1.0.0.0/7-260702/56181-БТ на 509/7210/25 від 15-12-2025 р. 
26.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року. 
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №7097091 від 20.02.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. 
04.11.2025?року за?вих. №22905474/2925?відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.? 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість в сумі?15908?гривень?00?копійок, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3300 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 11658 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 950 грн. 
На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної заборгованості чи спростування її розміру. 
Норми права, які застосував суд. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. 
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,207 ЦК України). 
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресові на пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі № 234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі № 640/7029/19. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що договір 25.09.2022 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений договір №6302463 року, підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та зазначений договір був виконаний з боку первинного кредитора. 
Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за вказаним договором.? 
Посилання відповідача про відсутність належних доказів надання кредиту позивачем спростовуються матеріалами справи, зокрема відповіддю АТ КБ «Приват Банк», з якої вбачається, що банківську картку № НОМЕР_2 , було емітовано банком на ім`я ОСОБА_1 та було надходження грошових коштів у сумі 5000,00 грн. 
Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.? 
Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачкою позивачу отриманої суми за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 14958 гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 3300 гривень 00 копійок; заборгованості за сумою відсотків 11658 гривень 00 копійок.? 
Натомість суд вважає, що вимога в частині стягнення заборгованості?за сумою комісії – 950,00 гривень, задоволенню не підлягає.? 
Щодо стягнення комісії?950?гривень 00 копійок? 
Положеннями ч. 3?ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3?ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.? 
Відповідно, банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).? 
Інакше кажучи, банк?неуповноважений?стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.? 
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених?постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за?дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).? 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої?статті 1054 ЦК України?є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.? 
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022року у справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021року у справі № 677/1535/15, від 15 грудня 2021року у справі № 209/789/15.? 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг?кредитодавця?та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті?11, частини п`ятої статті?12 Закону України «Про споживче кредитування».? 
За наведених обставин справи в своїй сукупності, заявлені вимоги позивача про стягнення комісії задоволенню не підлягають.? 
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №?7097091?від?20.02.2023?у розмірі?14958 гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 3300 гривень 00 копійок; заборгованості за сумою відсотків 11658 гривень 00 копійок.? 
Щодо судового збору та інших судових витрат. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції , позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.?? 
Оскільки заявлена позивачем заборгованість стягується з відповідача частково, то відповідно до положень?ст. 141 ЦПК України?з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2277,7 (2422,40*14958/15908) гривень.?? 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.??? 
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи??? 
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).??? 
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги, акт наданих послуг, детальний опис наданих послуг.??? 
Відповідно до наданих документів, вартість правничої допомоги складає 8000 гривень.??? 
При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не приймав, справа є не складною, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів.??? 
Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи (яка є малозначною, розглядається у спрощеному позовному провадженні без участі позивача у судових засіданнях), обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 3000,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.??? 

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ: 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.?? 

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», (юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ: 35234236), заборгованість за кредитним договором №7097091 від 20.02.2023 року в загальному розмірі 14958 гривень 00 копійок.? 

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», (юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ: 35234236), судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2277 гривні 70 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.?? 

В іншій частині позовних вимог відмовити. 

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

?Суддя           Спічак В.О.??