П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3026/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жмудь О.О. 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
04 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в особі Відділенні поліції №1 про визнання протиправними дій щодо адміністративного затримання
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними дій щодо адміністративного затримання
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.03.2026 передано за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України з мотивів того, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Суд першої інстанції зазначив, що аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у межах провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, а заявляє вимоги виключно щодо визнання протиправними дій працівників поліції, пов`язаних із адміністративним затриманням, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати, що дана справа підсудна Вінницькому міському суду відповідно до статті 20 КАС України. При цьому суд послався на частини 1, 2 статті 30 КАС України, згідно з якими спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2026 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання щодо відкриття провадження в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов суперечливого та помилкового висновку щодо правової природи спору, оскільки спір виник саме з приводу владних дій суб`єкта владних повноважень - працівників Національної поліції України, які здійснили адміністративне затримання, оформили відповідний протокол та здійснили примусове доставлення особи. Апелянт вказує, що предметом спору є перевірка законності владних дій поліції щодо обмеження свободи особи, що є класичним публічно-правовим спором у розумінні статей 2, 4 та 19 КАС України. Також зазначає, що в результаті ухвалення оскаржуваної ухвали він фактично позбавлений будь-якого судового контролю за законністю адміністративного затримання, що суперечить статтям 29 та 55 Конституції України, статтям 5 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу верховенства права.
Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ НП у Вінницькій області в особі Відділення поліції № 1 про визнання протиправними дій працівників поліції щодо його адміністративного затримання 04 лютого 2026 року, оформленого протоколом адміністративного затримання серії АА №142062.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати протиправними дії працівників поліції, які полягали у: застосуванні адміністративного затримання за відсутності встановленої події адміністративного правопорушення; зазначенні у протоколі адміністративного затримання двох різних статей КУпАП (210 та 210-1) без визначення складу правопорушення; застосуванні адміністративного затримання за відсутності підстав, передбачених статтею 261 КУпАП; фактичному застосуванні адміністративного затримання з метою доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.03.2026 справу передано за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 20 КАС України, відповідно до якого місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2026 позовну заяву залишено без руху. На виконання вказаної ухвали позивач 04.05.2026 подав заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що позов не стосується оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, будь-яка постанова або рішення про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, а позов подано виключно щодо визнання протиправними дій працівників поліції, пов`язаних із адміністративним затриманням.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.
У відповідності до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 29 Конституції України закріплено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).
Пунктом 3 частини другої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Статтею 20 КАС України встановлено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.
Так, пунктом першим частини першої статті 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Частиною першою статті 22 КАС України закріплено, що місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Апеляційний суд встановив, що позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій працівників поліції щодо його адміністративного затримання.
Вінницьким окружним адміністративним судом було постановлено ухвалу про передачу зазначеної справи на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області з підстав розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.
Разом з тим, як слушно зауважив суд першої інстанції позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у межах провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, а заявляє вимоги виключно щодо визнання протиправними дій працівників поліції, пов`язаних із адміністративним затриманням.
Відповідно апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскарженій позивачем ухвалі про відмову у відкритті провадження у цій справі, оскільки відсутні правові підстави вважати, що дана справа підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, як адміністративному суду відповідно до положень статті 20 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий | | | Томчук А.В.
Судді | | | Драчук Т. О.    Савицька Н.В.