Справа № 161/8996/26 
Провадження № 2/161/5089/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

05 серпня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Мазура Д.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Дручок О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» через свого представника Гурського Г.Ю., звернувся до суду з позовною заявою, поданою через систему "Електронний суд" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.09.2021 року, між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № 3195403282-472036 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого, остання отримала кошти в розмірі 6500,00 грн., з початковим строком кредитування 14 днів під 2,20 % на день.
Вказує, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання з надання кредиту, однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором.
Станом на день подання позову до суду заборгованість за кредитним договором становить - 8754,33 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту становить 3477,00 грн., заборгованість за відсотками за користування позикою - 5277,33 грн..
На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3195403282-472036 від 23.09.2021 року в сумі 8754,33 грн., та понесені судові витрати по справі.
05 травня 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
08 червня 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області задоволено клопотання представник позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК», Гурського Г.Ю., про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк».
Представник ТОВ «КОШЕЛЬОК» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. На адресу суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких заяв/клопотань до суду не подавала.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 23.09.2021 року, між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № 3195403282-472036 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого, остання отримала кошти в розмірі 6500,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор 9919, для підписання кредитного договору № 3195403282-472036 від 23.09.2021 року.
Відповідно до умов даного договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 6500,00 грн (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування становить 14 днів (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); відсоткова ставка, становить 2,20% на добу за початковий строк кредитування визначений п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8 договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4 графіку розрахунків).
У відповідності п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 23.09.2021 року до 04.01.2022 року, за ставкою 2,20% на добу.
Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем 04.01.2022 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «КОШЕЛЬОК» кредитних коштів, Додаток №1 до Договору № 3195403282-472036 від 23.09.2021 року.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
З матеріалів справи вбачається, що сторони Договору домовились, що цей Договір є електронним документом (п. 9.1).
Договір укладено сторонами за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Порядок укладення визначений Правилами надання позики на умовах фінансового кредиту ТзОВ «КОШЕЛЬОК» (далі - Правила).
Як вбачається з Візуальної форми послідовності дій ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК», щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 3195403282-472036 від 23.09.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті: https://koshelok.ua/, 23.09.2021 року відповідач, використовуючи номер телефону НОМЕР_1 , ідентифікувався в ІТС, зазначивши свої особисті дані: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, та зайшов в особистий кабінет, позивач перевірив статус клієнта, далі відповідач надав всю необхідну інформацію для належної пропозиції, номер банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, після чого відбулося погодження заявки на кредит, та позивачем сформовано пропозицію укласти Договір, далі позивач направив (розмістив) відповідачу в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору; після цього відповідачу на номер телефону НОМЕР_1 , було відправлено смс-повідомлення про успішний розгляд його заявки на кредит та необхідність ознайомитися з договором в особистому кабінеті. Позивач відправив в смс-повідомлення на зазначений номер телефону відповідача одноразовий ідентифікатор "9919", відповідач ознайомився з офертою позивача та прийняв її умови. Далі відповідач надіслав позивачу акцепт та підписав Договір одноразовим ідентифікатором "9919". Після цього в особистому кабінеті відповідача відобразився підписаний Договір та додатки до нього, а також Правила для цілодобового онлайн доступу.
Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання позики в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини, а відтак доводи представника відповідача щодо не підписання її довірителькою кредитного договору одноразовим ідентифікатором, суд вважає необґрунтованими.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КОШЕЛЬОК» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується повідомленням про транзакцію про зарахування коштів ОСОБА_1 23.09.2021 року на банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану в АТ КБ «Приватбанк».
Отже, судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
Однак, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим у неї утворилась заборгованість перед ТОВ «КОШЕЛЬОК».
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3195403282-472036 від 23.09.2021 року ОСОБА_1 здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості на суму 7983,00 грн..
На момент подання даної позовної заяви заборгованість відповідача по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою становить 8753,83 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту становить 3477,00 грн., заборгованість за відсотками за користування позикою - 5277,33 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №3195403282-472036 від 23.09.2021 року.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.
За таких обставин, суд вважає підставними доводи позивача щодо порушення відповідачем умов кредитного договору № 3195403282-472036 від 23.09.2021 року та наявністю боргу за вказаним договором, згідно проведених позивачем розрахунків.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» заборгованість за вищенаведеним кредитним договором на загальну суму, що становить 8754,33 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч.3 ст. 141 ЦПК України).
В силу вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив стягнути на користь позивача з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.. Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи з урахуванням складності справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2662,40 грн).
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,77,81,141,247, 259,263-268, 280,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОКзаборгованість за Кредитним договором № 3195403282-472036 від 23.09.2021 в розмірі 8754 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 33 копійок, з яких: 3477 (три тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 00 копійок - заборгованість за сумою кредиту; 5277 (п`ять тисяч двісті сімдесят сім) гривень 33 копійок - заборгованість за сумою відсотків.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК»2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири п`ятсот тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту заочного рішення 07 серпня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», місцезнаходження: 08135, Київська обл., Бучанський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, б. 8А, ЄДРПОУ 40842831.
Відповідач:  ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Д.Г. Мазур