ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 м.Дніпро 
Справа № 908/780/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді (доповідач) – Кошлі А.О., суддів: Демчини Т.Ю., Стефанів Т.В.
за участі:
секретаря судового засідання: Ігнатенко Г.В.
представника позивача – Пясецький Д.В.
представника відповідача (апелянт) – Лозовицький М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 (повний текст складено та підписано 29.09.2023, у складі колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., суддя Науменко А.О., суддя Азізбекян Т.А.) у справі № 908/780/23
за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 42399676)
до відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (вул. Добролюбова, буд. 20, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 00130872)
про стягнення 413 531 855,69 грн
за зустрічним позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (вул. Добролюбова, буд. 20, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 00130872)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 42399676)
про стягнення 199 639 146,66 грн
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі – ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (далі – АТ «ДТЕК Дніпроенерго») про стягнення 413 531 855,69 грн, з яких 368 216 279,57 грн – основний борг, 7 408 634,97 грн – 3% річних, 37 906 941,15 грн – інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив зобов`язання за договором постачання природного газу від 10.03.2022 № ТЕС-ЗЕЗ (далі – Договір) щодо повної та своєчасної оплати природного газу, поставленого позивачем відповідачу згідно з комерційними актами приймання-передачі природного газу № 1 від 31.03.2022 (з урахуванням коригуючого акту від 25.04.2022) та № 2 від 30.04.2022.
АТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернулося із зустрічним позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про стягнення з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» 199 639 146,66 грн, з яких 111 700 783,80 грн – вартість недовідпущеного об`єму природного газу за Договором та 87 938 362,86 грн – завдані збитки (упущена вигода). Зустрічний позов обґрунтовано порушенням ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зобов`язань за Договором та Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 222 (далі – Положення № 222), щодо реєстрації АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в реєстрі споживачів постачальника на платформі Оператора ГТС, внаслідок чого було припинено газопостачання Відокремленого підрозділу «Запорізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго».
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 368 216 279,57 грн основного боргу, 7 408 634,97 грн – 3% річних, 37 906 941,15 грн інфляційних втрат та 939 400,00 грн витрат на оплату судового збору. У задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про стягнення 199 639 146,66 грн відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання Договору постачальник поставив споживачу природний газ згідно з комерційними актами приймання-передачі природного газу № 1 від 31.03.2022 (з урахуванням коригуючого акту від 25.04.2022) та № 2 від 30.04.2022 на загальну суму 368 230 349,03 грн. Споживач здійснив часткову оплату на суму 14 069,46 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 368 216 279,57 грн. Суд зазначив, що комерційні акти та коригуючий акт підписані уповноваженим представником споживача без зауважень, споживач не звертався з письмовою обґрунтованою відмовою від підписання комерційного акту, а тому обсяг спожитого газу вважається встановленим та узгодженим. Суд також відхилив посилання відповідача на висновки експерта, зазначивши, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили. Щодо зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що постачання природного газу було припинено правомірно на виконання вимог Міненерго за поданням НЕК «Укренерго», а тому відсутнє порушення цивільно-правових зобов`язань з боку ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та підстави для покладання на нього відповідальності у вигляді стягнення збитків та упущеної вигоди.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23, Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», зустрічний позов АТ «ДТЕК Дніпроенерго» задовольнити та стягнути з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» вартість недовідпущеного об`єму природного газу за Договором у розмірі 111 700 783,80 грн та завдані збитки у розмірі 87 938 362,86 грн, а всього 199 639 146,66 грн, а також стягнути понесені судові витрати.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Щодо первісного позову апелянт зазначає, що умовами Договору передбачено, що звірка фактичного об`єму спожитого газу проводиться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації Інформаційної платформи Оператора ГТС, на підставі яких оформлюються комерційні акти. Відповідно до глави 2 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи приймання-передача природного газу у фізичних точках входу та точках виходу здійснюється виключно за наявності комерційного вузла обліку газу, а згідно з п. 4 глави 7 розділу 4 Кодексу ГТС обсяг переданого (прийнятого) газу встановлюється відповідно до показань комерційного вузла обліку газу. Проте позивачем за первісним позовом на підтвердження обсягів поставленого газу долучено лише комерційні акти та скріншот з інформаційної платформи, без доказів, що підтверджують ці дані згідно з даними комерційних вузлів обліку газу.
Апелянт також звертає увагу, що комерційні акти підписані з боку відповідача генеральним директором Дегтяренком С.М., який згідно наказу від 07.07.2020 призначений на посаду генерального директора Товариства за сумісництвом з посадою директора Відокремленого підрозділу Криворізька теплова електрична станція, а тому очевидно не мав доступу до інформації про об`єми споживання природного газу Запорізької ТЕС з можливістю її перевірки.
Щодо коригуючого акту за березень 2022 року апелянт посилається на висновок судового експерта № 004-ФОП/23 від 11.05.2023, згідно з яким коригуючий акт до комерційного акту не може вважатися належним документом, що підтверджує узгодження обсягу та виду приймання-передачі газу, оскільки наявність такого документу умовами Договору не передбачена. Також, за висновками науково-правового дослідження № 012-АНО/23 від 09.05.2023, комерційний акт є похідним документом, достовірність якого залежить від достовірності інформації з Інформаційної платформи, яка повинна бути документально підтверджена та ідентифікована. Судовий експерт дійшов висновку, що у відповідності до умов Договору неможливо документально підтвердити відомості, які містяться в комерційних актах № 1 та № 2, а суму основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат підтвердити не надається за можливе. Суд першої інстанції, відхиляючи ці висновки, не навів у рішенні належних доводів в обґрунтування такого відхилення, чим порушив вимоги ст. 104 ГПК України.
Щодо зустрічного позову в частині відшкодування вартості недовідпущеного природного газу апелянт зазначає, що постачання природного газу за Договором здійснювалось на виконання Положення № 222, яким на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу підприємствам згідно з переліком у додатку 1, серед яких зазначено Запорізьку ТЕС. Зміни, внесені постановою КМУ від 16.03.2022 № 298, не торкнулись положень абз. 1 п. 5 Положення, за яким постачальник постачає природний газ підприємствам згідно з додатком 1 з дати укладення договору і до 30.04.2022. Внесені зміни стосувались нових споживачів та порядку початку постачання, а не припинення постачання для підприємств, вже включених до додатку 1. Положення не містить умов, за яких припиняється постачання для теплоелектростанцій, визначених у додатку 1, не містить правових наслідків повідомлення Міненерго у вигляді припинення надання номінацій та припинення постачання, а Міненерго не є уповноваженим органом, який вносить зміни до Постанови КМУ. Додаток 1 до Положення не був змінений у спірний період.
Апелянт наголошує, що висновки суду першої інстанції про правомірність припинення постачання Оператором ГРМ на підставі доручення постачальника не ґрунтуються на доказах, оскільки таке припинення було здійснено Оператором ГТС з підстав відсутності Товариства в реєстрі споживачів, що підтверджується повідомленням Оператора ГТС від 16.04.2022. Суд також помилково зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів підтвердженого обсягу газу, оскільки відповідно до п. 5 Розділу І Правил постачання природного газу підтверджений обсяг – це плановий об`єм, обумовлений договором на відповідний розрахунковий період, а умовами Договору сторони погодили щоденні обсяги постачання в обсязі 15 420 м. куб.
Щодо упущеної вигоди апелянт зазначає, що збитки полягають у втраченому доході від відпуску електричної енергії, недовиробленої на природному газі за період з 20.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 87 938 362,86 грн. Товариство планувало і справедливо розраховувало на отримання природного газу до 30.04.2022, а спрацювання залишків вугілля очікувалось до 15 травня 2022 року. Про необхідність забезпечення газопостачання Товариство повідомляло усіх учасників правовідносин, у тому числі Міненерго. Висновком судової економічної експертизи від 11.05.2023 № 003-ФОП/23 встановлено, що сума недоотриманого доходу складає 87 938 362,86 грн. Суд першої інстанції помилково врахував доводи щодо укладання двосторонніх договорів на відпуск електроенергії до 31.05.2022 як підставу для відмови у стягненні збитків, а висновок суду про неможливість постачання електроенергії через окупацію м. Енергодар побудований на припущеннях, оскільки Запорізька ТЕС фактично здійснювала відпуск електроенергії до 05.05.2022, а Постанова КМУ № 222 та укладання Договору відбувались вже під час тимчасової окупації.
Апелянт також зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема вимог ст. 210 ГПК України, оскільки безпосереднього дослідження письмових матеріалів справи судом не здійснювалось, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 26.09.2023.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на наступне:
Щодо первісного позову ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зазначає, що комерційні акти приймання-передачі природного газу є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять усі обов`язкові реквізити та підписані з боку представників обох сторін без зауважень. Підписання таких актів є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, що підтверджується постановою Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 910/14556/19. Жодних претензій щодо кількості або якості переданого природного газу з боку відповідача не заявлялось. Коригуючий акт від 25.04.2022 не змінював ціну та об`єми поставленого природного газу, а лише змінив ціну послуг транспортування, що призвело до зменшення загальної вартості поставки у березні 2022 року на суму 360 901,09 грн. Обсяги споживання підтверджуються даними Інформаційної платформи Оператора ГТС, до якої мають доступ обидві сторони. Документальне оформлення передачі інформації з Інформаційної платформи до постачальника неможливо, оскільки така інформація надається через веб-додаток. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили відповідно до ст. 104 ГПК України, а експерту не надавались роздруківки з Інформаційної платформи. За спірний період поставки зареєстровано податкові накладні та сплачено податки.
Щодо зустрічного позову ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зазначає, що постановою КМУ від 16.03.2022 № 298 внесено зміни до Положення № 222, відповідно до яких для теплоелектростанцій, що використовують вугілля як основний вид палива, постачання природного газу здійснюється лише в разі відсутності внаслідок воєнних дій можливості щодо постачання вугільної продукції, а Міненерго за поданням НЕК «Укренерго» повідомляє ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про необхідність початку постачання. Листом від 13.04.2022 Міненерго звернулось з проханням виключити Запорізьку ТЕС з переліку підприємств, яким здійснюється постачання. Листом від 21.04.2022 Міненерго визначило вичерпний перелік підприємств, серед яких Запорізька ТЕС відсутня. Обмеження газопостачання було здійснено правомірно з метою дотримання вимог Положення № 222. Позивач за зустрічним позовом неправомірно посилається на пп. 2 п. 4 розділу VII Правил постачання природного газу, оскільки постачальник вчасно включив споживача до реєстру, а доказів підтвердженого обсягу газу, як того вимагає п. 4 розділу VII Правил, не надано.
Щодо збитків у вигляді упущеної вигоди ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зазначає, що для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а відсутність хоча б одного з них виключає відповідальність. Позивач за зустрічним позовом, будучи повідомленим 15.04.2022 про припинення газопостачання з 19.04.2022, вже 19.04.2022 уклав з ТОВ «Д.Трейдинг» двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії на період до 31.05.2022, хоча поставка газу за Договором мала закінчитися 30.04.2022, а запасів вугілля було лише на 15 днів генерації. Така поведінка свідчить про недбалість самого позивача за зустрічним позовом. Діяльність Запорізької ТЕС здійснювалась не за звичайних обставин, оскільки підрозділ знаходився на тимчасово окупованій території з 04.03.2022, а постачання газу відбувалось в межах Положення № 222, прийнятого в умовах воєнного стану. Метою Положення було забезпечення безпеки постачання електричної та теплової енергії, а не підтримання бізнесу позивача за зустрічним позовом. Спеціальні обов`язки та Договір у травні 2022 року вже не діяли, тому постачальник не може нести відповідальність за втрати позивача за зустрічним позовом у цей період.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою суду від 28.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23.
Центральний апеляційний господарський суд постановою від 06.02.2024 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким:
- відмовив у задоволенні вимог первісного позову, витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову у сумі 939 400,00 грн поклав на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»;
- відмовив у задоволенні вимог зустрічного позову, витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову у сумі 939 400,00 грн поклав на АТ «ДТЕК Дніпроенерго»;
- стягнув з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» 469 700,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Верховний Суд постановою від 31.03.2026 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 908/780/23 і передав матеріали справи на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду апеляційної скарги у справі № 908/780/23 у складі головуючого судді Кошлі А.О. (доповідач), суддів Стефанів Т.В., Демчини Т.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2026 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 до свого провадження. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.06.2026 об 11.30 годині.
В судовому засіданні, що відбулось 09.06.2026 оголошено перерву до 18.08.2026.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.08.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
Між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (споживач) 10.03.2022 укладений Договір постачання природного газу № ТЕС-ЗЕЗ, шляхом підписання його електронної форми електронними підписами представників сторін, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити природний газ (надалі також газ) споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплати газ на умовах Договору.
Згідно з положеннями пункту 1.7 Договору плановий обсяг розподілу потужностей та обсяг (об`єм) споживання газу споживачем (надалі плановий обсяг постачання/споживання газу) визначається в пункті 2.1 цього Договору на кожен період постачання.
Зокрема, підпунктами 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 Договору сторони визначили, що обсяг замовленої потужності та плановий обсяг газу, що постачається на умовах договору в період постачання з 11.03.2022 до 31.03.2022 складає 22556,000 тис. куб.м., у період постачання з 01.04.2022 до 30.04.2022 42102,000 тис. куб.м.
Згідно з пунктом 2.5.8 Договору на підставі отриманих даних Інформаційної платформи Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники комерційного акту за відповідний період постачання, підписані уповноваженим представником постачальника, а рахунок на оплату/доплату за спожитий газ та, у випадку необхідності, рахунок на оплату добового небалансу та/або на сплату тарифу на послуги транспортування, що може включати в себе суму додаткової плати, яка виникла в результаті від`ємного значення між обсягом, який був зазначений у заявці споживача, та фактично відібраним обсягом природного газу споживачем за газову добу (D), зазначеного в інформаційній платформі оператора ГТС за відповідну газову добу (D).
Пунктом 4.1 Договору визначено, що договірна ціна на природний газ за 1000 куб.м. газу без ПДВ, який постачається постачальником в період з дати укладання договору до 30.04.2022 (включно) визначається згідно постанови КМУ від 06.03.2022 №222 та складає 5 900,00 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб.м.
Всього ціна на природний газ за 1000 куб.м. з ПДВ з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з дати укладання договору до 30.04.2022 (включно) становить 7 243,89 грн.
Пунктом 2.2 Договору визначено, що передача природного газу від постачальника до споживача оформлюється комерційним актом приймання-передачі природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ та цього Договору.
Обсяг замовленої потужності та обсяг (об`єм) постачання газу на газову добу (D) визначається на підставі заявок споживача в межах планового обсягу постачання/споживання газу, визначеного в пункті 2.1 Договору. Заявки подаються споживачем на відповідну газову добу (D) в розрізі кожної точки входу/виходу на електронну пошту постачальника, визначену в розділі 9 Договору.
За умовами пункту 4.5 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий у періоді постачання природний газ з урахуванням вартості небалансу, визначеного відповідно до п. 4.4 цього договору (остаточна договірна вартість) цього договору, здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 діб після закінчення періоду постачання.
Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вказувало, що на виконання умов Договору № ТЕС-ЗЕЗ останнє, як постачальник поставило споживачу природний газ згідно з комерційним актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 № 1 на суму 175 106 789,23 грн (з урахуванням коригуючого акта від 25.04.2022 до комерційного акта №1 приймання-передачі природного газу). Згідно з комерційним актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 № 2 сторони посвідчили поставку природного газу на суму 193 123 559,80 грн. За означеними комерційними актами підтверджується поставка природного газу відповідачу за первісним позовом на загальну суму 368 230 349,03 грн. ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» також надано відомості Інформаційної платформи Оператора ГТС за період з 01.03.2022 до 31.03.2022 та з 01.04.2022 до 30.04.2022, на підставі яких сформовано обсяги постачання природного газу споживачу згідно з комерційними актами.
Натомість АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (споживач) здійснив оплату за спожитий природний газ 28.11.2022 частково лише на суму 14 066,38 грн та 01.12.2022 на суму 3,08 грн.
Вказані обставини і стали причиною для звернення ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до суду з вимогами первісного позову. 
Судами також встановлено, що сторонами спору визнавалася та обставина, що укладання Договору № ТЕС - ЗЕЗ відбулося на виконання вимог Постанови КМУ від 06.03.2022 № 222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (Положення № 222).
Зокрема, постановою КМУ від 06.03.2022 №222 (у редакції постанови в КМУ від 16.03.2022 № 298 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого.
Це Положення визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.
У пунктах 1 та 4, якого визначено, що дане Положення покладає такі спеціальні обов`язки на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» - щодо постачання природного газу підприємствам згідно з переліком, зазначеним у Додатку 1, на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення.
Згідно з пунктом 5 Положення ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» постачає природний газ підприємствам згідно з переліком, зазначеним у Додатку 1, з дати укладення Договору і до 30 квітня 2022 (включно) за ціною 7 080 гривень з урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів газу, а також теплоелектроцентралям за переліком, який затверджується Міненерго.
Для теплоелектростанцій і теплоелектроцентралей, що використовують вугілля як основний вид палива, постачання природного газу на умовах, визначених цим пунктом, здійснюється лише в разі відсутності внаслідок воєнних дій можливості щодо постачання вугільної продукції в обсягах, необхідних для забезпечення безпеки постачання електричної та/або теплової енергії.
Міненерго за поданням НЕК «Укренерго» повідомляє ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про необхідність щодо початку постачання природного газу для кожного такого підприємства на умовах, визначених цим пунктом.
У Додатку 1 до цього Положення (№ 222) наведено Перелік підприємств, що генерують теплову та/або електричну енергію для забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України, серед яких «Запорізька ТЕС».
У листі Міненерго до НАК «Нафтогаз України» від 13.04.2022 вих. №26/1.2-4.4-4963 повідомляється, що листом Міненерго від 25.03.2022 №26/1.1-7.3-3712 було надано перелік теплоенергоцентралей, необхідних для забезпечення безпеки постачання електричної та теплової енергії, затверджених наказом Міненерго від 18.03.2022 № 128, а також поінформовано про доцільність відповідно до пропозицій НЕК «Укренерго», наданих листом від 19.03.2022 № 01/11499, та потреб у забезпечення безпеки постачання електричної і теплової енергії збереження в роботі теплоелектростанцій, серед яких «Запорізька ТЕС», на умовах, визначених пунктом 5 Положення № 222 (у редакції постанови в КМУ від 16.03.2022 № 298). Враховуючи пропозиції НЕК «Укренерго», надані листом від 13.04.2022 № 01/14607, Міненерго просило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» виключити із зазначеного переліку «Запорізьку ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго».
ТОВ «ГК» Нафтогаз Трейдинг», у свою чергу, звернулося до Міненерго з листом від 14.04.2022 вих. №125/6/1-1256 щодо надання вичерпного переліку підприємств, яким необхідно забезпечити постачання природного газу на умовах, визначених Положенням № 222, з метою забезпечення безпеки постачання електричної та теплової енергії.
У відповідь Міненерго в листі від 01.05.2023 вих. №125/08-3809 надало НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «ГК» Нафтогаз Трейдинг» перелік теплоелектростанцій та теплоенергоцентралей, серед яких відсутня «Запорізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго».
На звернення АТ «ДТЕК Дніпроенерго» щодо забезпечення безперервного газопостачання «Запорізької ТЕС» від 14.04.2022 ТОВ «ГК» Нафтогаз Трейдинг» надало відповідь листом від 01.05.2023 вих. №125/08-3809 про те, що на виконання вимог Міненерго вимушене зупинити подання номінацій в рамках виконання спеціальних обов`язків для кожної з точок входу/виходу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до газотранспортної системи у відповідну газову добу на інформаційні платформі оператора газотранспортної системи, що зумовить зупинення передачі природного газу. При провадженні господарської діяльності та планування робочих процесів просить врахувати, що газопостачання буде припинено з 19.04.2022.
Незгода АТ «ДТЕК Дніпроенерго» з діями ТОВ «ГК» Нафтогаз Трейдинг» стала причиною для звернення до суду із зустрічним позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про стягнення вартості недовідпущеного об`єму природного газу за Договором № ТЕС-ЗЕЗ у розмірі 111 700 783,80 грн та завданих збитків (упущеної вигоди) у розмірі 93 532 042,14 грн.
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність наданої їм юридичної оцінки, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.
Постановою Верховного Суду від 31.03.2026 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 908/780/23 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд вказав на необхідність надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам за вимогами первісного позову, перевірити зазначені в постанові доводи та докази, а також вагомі аргументи сторін і залежно від установлених обставин прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Щодо правової природи договору та доводів про його нікчемність
Правовідносини сторін виникли на підставі договору постачання природного газу від 10.03.2022 № ТЕС-ЗЕЗ, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» як постачальником та Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго» як споживачем в особі відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електростанція».
Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити природний газ споживачу, а споживач - прийняти та оплатити його на умовах договору.
Зі змісту преамбули договору вбачається, що його укладення відбулося на виконання Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 222 (далі - Положення № 222). При укладенні договору сторони керувалися Законом України «Про ринок природного газу», постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 222, Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють постачання і транспортування природного газу.
За змістом частин першої та другої статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.
Підпунктом 1 пункту 4 Положення № 222 на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» покладено спеціальний обов`язок щодо постачання природного газу підприємствам, зазначеним у додатку 1 до цього Положення, на умовах, передбачених його пунктом 5.
Згідно з пунктом 5 Положення № 222 у первісній редакції ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» постачає природний газ підприємствам за переліком, наведеним у додатку 1, з дати укладення договору до 30.04.2022 включно за ціною 7 080 грн з урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів газу.
У додатку 1 до Положення № 222 наведено перелік підприємств, що генерують теплову та/або електричну енергію для забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України, серед яких зазначено Запорізьку ТЕС.
Отже, укладення договору № ТЕС-ЗЕЗ і постачання природного газу за ним були зумовлені не звичайними комерційними відносинами сторін, а виконанням ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» покладених на нього спеціальних обов`язків, спрямованих на забезпечення стабільності та безпеки постачання електричної і теплової енергії в умовах воєнного стану.
Такий висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у пунктах 8.31– 8.36 постанови від 31.03.2026 у цій справі. Верховний Суд зазначив, що Запорізьку ТЕС включено до передбаченого додатком 1 до Положення № 222 переліку підприємств, які генерують теплову та/або електричну енергію для забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України, а договір № ТЕС-ЗЕЗ укладено сторонами саме на виконання вимог цього Положення.
Суд касаційної інстанції звернув увагу, що правовідносини сторін виникли не на підставі типового договору постачання природного газу, укладеного за звичайних умов здійснення господарської діяльності. Договір № ТЕС-ЗЕЗ укладено на підставі урядового рішення в межах виконання спеціальних обов`язків із постачання природного газу, а тому відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» він підлягав виконанню сторонами на умовах, визначених договором і Положенням № 222.
Водночас Верховний Суд указав на необхідність з урахуванням суб`єктного складу сторін договору та їх місцезнаходження встановити, якими доказами й умовами договору підтверджується постачання природного газу саме на тимчасово окуповану територію.
Допущена в первісній редакції додатка 1 до Положення № 222 технічна неточність у зазначенні коду згідно з ЄДРПОУ не спростовує належності Запорізької ТЕС до визначеного Кабінетом Міністрів України переліку підприємств та не свідчить про відсутність правових підстав для укладення і виконання договору.
Матеріали справи не містять доказів існування іншого підприємства з найменуванням «Запорізька ТЕС», якому могли б відповідати наведені в додатку 1 ідентифікаційні ознаки. Крім того, сторони під час розгляду справи визнавали, що договір укладено саме на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 222.
Постачання природного газу за договором розпочалося 11.03.2022, тобто до набрання 18.03.2022 чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2022 № 298, якою внесено зміни до пункту 5 Положення № 222.
Апеляційний суд враховує правила дії актів цивільного законодавства у часі стосовно триваючих правовідносин. Відповідно до приписів статті 58 Конституції України та частини першої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Водночас, згідно з частиною третьою статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Тому правомірність укладення договору та постачання природного газу до 18.03.2022 підлягає оцінці відповідно до редакції Положення № 222, чинної на час виникнення відповідних прав та обов`язків сторін.
Після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 298 постачання природного газу теплоелектростанціям і теплоелектроцентралям, які використовують вугілля як основний вид палива, здійснювалося за відсутності внаслідок воєнних дій можливості постачання вугільної продукції в обсягах, необхідних для забезпечення безпеки постачання електричної та/або теплової енергії. Про необхідність початку постачання природного газу кожному такому підприємству Міненерго за поданням НЕК «Укренерго» повідомляло ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».
З листа Міненерго від 13.04.2022 № 26/1.2-4.4-4963 (том 1, а.с. 101) вбачається, що листом від 25.03.2022 № 26/1.1-7.3-3712 Міненерго відповідно до пропозицій НЕК «Укренерго» від 19.03.2022 № 01/11499 повідомило про доцільність збереження в роботі, зокрема, Запорізької ТЕС на умовах пункту 5 Положення № 222 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 298.
Водночас у цьому ж листі, враховуючи оновлені пропозиції НЕК «Укренерго» від 13.04.2022 № 01/14607, Міненерго просило виключити Запорізьку ТЕС із зазначеного переліку.
Після отримання відповідної інформації ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вжило заходів до припинення подання номінацій, унаслідок чого постачання природного газу Запорізькій ТЕС було припинено з 20.04.2022.
Наведені обставини у своїй сукупності підтверджують вчинення постачальником та уповноваженими державними органами дій, спрямованих на приведення постачання природного газу у відповідність до пункту 5 Положення № 222 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 298.
Щодо фактичного місця постачання природного газу колегія суддів ураховує, що у преамбулі договору зазначено ЕІС-код точки доступу 56ZOPZAP40039023. Із пояснень сторін та акта про припинення транспортування природного газу від 20.04.2022 (том 12, а. с. 103) вбачається, що відповідна точка виходу до Запорізької ТЕС розташована на газорозподільній станції у місті Енергодарі.
Отже, матеріалами справи підтверджується постачання природного газу до точки доступу, розташованої на території міста Енергодара.
Відповідно до пункту 4 розділу II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, датою початку тимчасової окупації всієї території Енергодарської міської територіальної громади Запорізької області визначено 04.03.2022.
Водночас зазначений Перелік затверджено 22.12.2022, тобто після виникнення спірних правовідносин. Тому визначення в ньому 04.03.2022 датою початку тимчасової окупації підтверджує фактичне перебування відповідної території під окупацією із цієї дати, однак саме по собі не означає автоматичного поширення на неї з 04.03.2022 правового режиму та обмежень, установлених статтями 13 і 13№ Закону № 1207-VII у редакціях, чинних у березні–квітні 2022 року.
Колегія суддів також ураховує, що Положення № 222 прийнято 06.03.2022, тобто після початку фактичної окупації міста Енергодара, і в його первісній редакції Запорізьку ТЕС включено до переліку підприємств, яким ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» зобов`язане постачати природний газ. Отже, включення Запорізької ТЕС до зазначеного переліку та покладення на постачальника відповідного спеціального обов`язку відбулися за фактичних умов, що існували на момент прийняття Положення, з метою забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України.
Передбачена статтею 13 Закону № 1207-VII нікчемність правочину пов`язується з місцезнаходженням на тимчасово окупованій території суб`єкта господарювання, який є стороною відповідного правочину, тоді як стаття 13№ цього Закону регулює питання переміщення товарів, зокрема трубопровідним транспортом, на тимчасово окуповану територію та з неї.
Стороною договору № ТЕС-ЗЕЗ як споживачем є АТ «ДТЕК Дніпроенерго» -юридична особа, місцезнаходження якої на час укладення договору було зареєстроване у місті Запоріжжі. Відокремлений підрозділ «Запорізька теплова електрична станція» не має статусу юридичної особи та не є самостійною стороною договору.
Тому розташування відокремленого підрозділу та точки постачання природного газу в місті Енергодарі не змінює місцезнаходження АТ «ДТЕК Дніпроенерго» як сторони договору та не утворює передбаченої статтею 13 Закону № 1207-VII підстави нікчемності правочину.
На момент укладення договору (10.03.2022) редакція статті 3 Закону № 1207-VII не відносила територію міста Енергодара до тимчасово окупованих територій, на які поширювалися встановлені статтями 13 та 13№ цього Закону обмеження.
Законом України від 15.03.2022 № 2138-IX, який набрав чинності 20.03.2022, до статті 3 Закону № 1207-VII було внесено зміни, відповідно до яких до тимчасово окупованої території могла бути віднесена інша сухопутна територія України, визнана в умовах воєнного стану тимчасово окупованою рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. Водночас поширення положень статей 13 та 13№ Закону № 1207-VII на таку територію пов`язувалося з прийняттям відповідного рішення Кабінетом Міністрів України.
Судом не встановлено прийняття у період постачання природного газу передбачених зазначеною редакцією Закону рішень, якими встановлений статтями 13 та 13№ Закону № 1207-VII правовий режим було поширено на територію міста Енергодара.
Колегія суддів ураховує висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, щодо зміни правового регулювання тимчасово окупованих територій у часі.
Водночас у справі № 908/1162/23 спірні правовідносини виникли у листопаді–грудні 2022 року. Висновок об`єднаної палати про застосування встановлених статтями 13 та 13№ Закону № 1207-VII обмежень незалежно від прийняття окремого рішення уповноваженим державним органом зроблено з урахуванням регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-IX, який набрав чинності 07.05.2022.
Натомість у справі, що переглядається, договір укладено 10.03.2022, а постачання природного газу здійснювалося у березні–квітні 2022 року. Отже, під час вирішення цього спору підлягають застосуванню положення Закону № 1207-VII у редакціях, чинних у відповідні періоди виникнення та виконання прав і обов`язків сторін, а нормативне регулювання, запроваджене з 07.05.2022, не визначає правових наслідків постачання природного газу, здійсненого до цієї дати.
Отже, факт постачання природного газу до точки доступу, розташованої в місті Енергодарі, має значення для оцінки правомірності виконання договору з урахуванням статті 13№ Закону № 1207-VII у редакції, чинній у відповідний період, однак сам по собі не утворює передбаченої статтею 13 цього Закону підстави нікчемності договору.
Стаття 13№ Закону № 1207-VII у редакції, чинній у спірний період, установлювала заборону на переміщення товарів з іншої території України на тимчасово окуповану територію всіма видами транспорту, зокрема трубопровідним. Водночас застосування цієї заборони залежало від належності відповідної території до тимчасово окупованої території саме у розумінні статті 3 цього Закону.
Оскільки у період постачання природного газу передбачених чинною на той час редакцією Закону № 1207-VII рішень щодо визнання території міста Енергодара тимчасово окупованою та поширення на неї відповідного правового режиму прийнято не було, сам факт перебування цієї території під фактичною окупацією не зумовлював застосування до спірних правовідносин заборони, встановленої статтею 13№ цього Закону. Відтак постачання природного газу трубопровідним транспортом до розташованої у місті Енергодарі точки виходу не виключає права постачальника на оплату газу, переданого та прийнятого споживачем за договором.
З огляду на місцезнаходження юридичної особи, яка є стороною договору, та нормативне регулювання, чинне на час укладення договору і його виконання, підстави вважати договір постачання природного газу від 10.03.2022 № ТЕС-ЗЕЗ нікчемним відповідно до статті 13 Закону № 1207-VII у взаємозв`язку із частиною другою статті 215 ЦК України відсутні.
Щодо вимог первісного позову
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника належного виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за їх відсутності - згідно зі звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, що звичайно ставляться. Виконання, зміна чи припинення договірних зобов`язань можуть бути обумовлені вчиненням або утриманням від вчинення певних дій однією зі сторін чи настанням обставин, визначених договором, у тому числі таких, що залежать від волі сторони.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої-другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Підпунктами 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1 договору сторони визначили, що обсяг замовленої потужності та плановий обсяг газу, що постачається на умовах договору в період постачання з 11.03.2022 до 31.03.2022 складає 22556,000 тис. куб.м., в період постачання з 01.04.2022 до 30.04.2022 – 42102,000 тис. куб.м.
Відповідно до пункту 2.2 договору передача природного газу від постачальника до споживача оформлюється комерційним актом приймання-передачі природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ та цього договору. 
Обсяг замовленої потужності та обсяг (об`єм) постачання газу на газову добу (D) визначається на підставі заявок споживача в межах планового обсягу постачання/споживання газу, визначеного в п. 2.1 договору. Заявки подаються споживачем на відповідну газову добу (D) в розрізі кожної точки входу/виходу на електронну пошту постачальника, визначену в розділі 9 договору. 
За умовами пункту 2.5.8 договору на підставі отриманих даних Інформаційної платформи Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники комерційного акту за відповідний період постачання, підписані уповноваженим представником постачальника, а рахунок на оплату/доплату за спожитий газ та, у випадку необхідності, рахунок на оплату добового небалансу та/або на сплату тарифу на послуги транспортування, що може включати в себе суму додаткової плати, яка виникла в результаті від`ємного значення між обсягом, який був зазначений у заявці споживача, та фактично відібраним обсягом природного газу споживачем за газову добу (D), зазначеного в інформаційній платформі оператора ГТС за відповідну газову добу (D).
Пунктом 2.5.9 договору передбачено, що споживач протягом двох робочих днів з дати одержання комерційного акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу комерційного акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання та оплати виставлених постачальником рахунків. 
Відповідно до пункту 2.5.10 договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу комерційного акту та/або ненадання письмової обґрунтованої відмови проти підписання комерційного акту до 15-го числа місяця, наступного за періодом постачання, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а остаточна договірна вартість поставленого протягом відповідного періоду постачання природного газу розраховується відповідно до умов договору. 
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору постачальник поставив, а споживач прийняв природний газ:
- відповідно до комерційного акта приймання-передачі природного газу № 1 від 31.03.2022, з урахуванням коригуючого акта від 25.04.2022, на суму 175 106 789,23 грн;
- відповідно до комерційного акта приймання-передачі природного газу № 2 від 30.04.2022 на суму 193 123 559,80 грн.
Загальна вартість поставленого природного газу становить 368 230 349,03 грн.
Зазначені комерційні акти, а також коригуючий акт підписані уповноваженими представниками обох сторін без зауважень і скріплені їхніми печатками. Письмової мотивованої відмови від підписання актів та оплати виставлених постачальником рахунків у визначений пунктом 2.5.9 договору строк споживач не надав.
Комерційні акти містять відомості про зміст і обсяг господарських операцій, кількість і вартість переданого природного газу та підписи уповноважених представників сторін, а тому є первинними документами, які підтверджують здійснення відповідних господарських операцій.
Посилання апелянта на те, що генеральний директор АТ «ДТЕК Дніпроенерго», який підписав комерційні акти, не мав фактичного доступу до інформації про обсяги споживання природного газу Запорізькою ТЕС, не спростовують доказового значення цих документів.
Апелянт не заперечує повноважень генерального директора діяти від імені АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та підписувати комерційні акти. Організація внутрішнього обміну інформацією між юридичною особою та її відокремленими підрозділами належить до внутрішньої діяльності товариства і не впливає на юридичне значення документів, підписаних його уповноваженим керівником.
Зазначені в комерційних актах обсяги природного газу відповідають наданим позивачем відомостям Інформаційної платформи Оператора ГТС за періоди з 01.03.2022 до 31.03.2022 та з 01.04.2022 до 30.04.2022, на підставі яких постачальником було сформовано відповідні акти.
Апелянт не надав даних комерційних вузлів обліку, які б підтверджували споживання природного газу в інших обсягах, не навів альтернативного розрахунку вартості отриманого газу та не довів недостовірності відомостей, зазначених у підписаних ним комерційних актах.
Пункт 2.5.11 договору передбачає механізм звірки фактичного обсягу спожитого газу на підставі даних комерційних вузлів обліку та Інформаційної платформи Оператора ГТС. Водночас зазначена умова не визначає проведення такої звірки як окрему передумову виникнення обов`язку з оплати газу, обсяг і вартість якого вже погоджені сторонами шляхом підписання комерційних актів без зауважень.
Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС: інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Згідно з пунктами 1 та 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС Оператор ГТС зобов`язаний створити та підтримувати функціонування Інформаційної платформи для забезпечення електронної взаємодії й документообігу між суб`єктами ринку природного газу. За пунктом 3 глави 3 розділу IV цього Кодексу обмін даними між уповноваженими особами користувачів та Інформаційною платформою здійснюється через електронну пошту й інтерфейс користувача вебдодатка.
Відповідно до пунктів 1 та 2 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС Інформаційна платформа містить, зокрема, ЕІС-код споживача та його точок обліку, ЕІС-код фізичної точки виходу з газотранспортної системи, відомості про діючого постачальника і періоди постачання, а також інформацію про фактичне добове споживання та фактичне споживання природного газу за кожний газовий місяць.
Згідно з наявними в матеріалах справи відомостями Інформаційної платформи Оператора ГТС у березні 2022 року за споживачем обліковано 24 222 850,05 куб. м природного газу, а у квітні 2022 року - 26 715 143,66 куб. м. (том 1, а.с. 164). Зазначені обсяги відповідають обсягам природного газу, відображеним у комерційних актах № 1 від 31.03.2022 та № 2 від 30.04.2022.
Отже, отримання постачальником відповідних відомостей через Інформаційну платформу відповідає встановленому Кодексом ГТС порядку електронної взаємодії. Відсутність окремого паперового документа про передачу постачальнику кожної вибірки сама по собі не спростовує достовірності цих відомостей. Надані позивачем дані Інформаційної платформи за березень і квітень 2022 року відповідають обсягам природного газу, зазначеним у підписаних сторонами комерційних актах.
Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.06.2024 у справі № 908/779/23, правовідносини в якій є подібними за суб`єктним складом, умовами договору та порядком документального оформлення постачання природного газу. Верховний Суд зазначив, що підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень комерційний акт є первинним документом, належним і допустимим доказом здійснення господарської операції, погодження обсягу та вартості поставленого газу й виникнення у споживача обов`язку з його оплати. За умови підтвердження первинними документами погодження сторонами обсягу та вартості поставленого природного газу додаткове підтвердження або звірка даних щодо спожитого обсягу не вимагається.
Щодо висновку судового експерта № 004-ФОП/23 від 11.05.2023 колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 104 ГПК України встановлено правовий статус висновку експерта як доказу, що не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється за правилами статті 86 ГПК України.
Зі змісту висновку № 004-ФОП/23 вбачається, що стосовно комерційного акта № 1 експерт виходив із відсутності в договорі положень щодо можливості складання та форми коригуючого акта як документа, яким узгоджуються зобов`язання сторін. З урахуванням цієї обставини та висновків науково-правового дослідження № 12-АНО/23 експерт дійшов висновку про документальне непідтвердження узгодження сторонами зобов`язань за комерційним актом № 1 у формі, яка відповідає умовам договору.
Однак зазначені твердження стосуються тлумачення умов договору, визначення правового значення складених сторонами документів та оцінки їх достатності для виникнення грошового зобов`язання. Вирішення цих питань належить до компетенції суду і не може визначатися висновком експерта або науково-правовим дослідженням.
Стосовно комерційного акта № 2 експерт виходив із того, що в наданих йому для дослідження документах не містяться документи, на підставі яких сформовано відомості цього комерційного акта, а також відомості, які дали б змогу ідентифікувати відповідні дані за джерелом їх походження, часом формування та уповноваженою особою, яка здійснила вибірку. З огляду на це експерт зазначив про неможливість документального підтвердження відомостей комерційного акта № 2 у межах наданих йому матеріалів.
У вступній частині висновку серед отриманих експертом скан-копій матеріалів зазначено договір № ТЕС-ЗЕЗ, комерційні акти № 1 і № 2, коригуючий акт, позовну заяву з додатками, розрахунок заявлених сум та висновок науково-правової експертизи № 12-АНО/23. Роздруківки або електронні відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС у наведеному переліку не зазначені.
Водночас відповідно до пункту 3 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС обмін даними між уповноваженими особами користувачів та Інформаційною платформою здійснюється в електронній формі через електронну пошту та інтерфейс користувача вебдодатка. Кодекс ГТС не передбачає складання окремого паперового документа про передання постачальнику кожної вибірки з Інформаційної платформи.
Отже, наведений висновок експерта обумовлений складом матеріалів, наданих саме для проведення експертизи, та не є висновком про відсутність відповідних даних в Інформаційній платформі або про їх недостовірність. Наявні в матеріалах справи відомості Інформаційної платформи досліджуються судом безпосередньо та оцінюються у сукупності з комерційними актами, підписаними уповноваженими представниками обох сторін без зауважень.
Коригуючий акт від 25.04.2022 не змінив погодженого сторонами обсягу поставленого природного газу та ціни самого природного газу, а скоригував включений до загальної вартості поставки тариф на послуги транспортування зі 136,576 грн до 124,16 грн за 1 000 куб. м. Унаслідок такого коригування загальну вартість поставки за березень 2022 року зменшено на 360 901,09 грн.
Коригуючий акт підписаний уповноваженими представниками обох сторін без зауважень. Тому відсутність у договорі окремої умови про складання документа з назвою «коригуючий акт» не спростовує вираженого сторонами погодження зменшеної вартості поставки та не свідчить про недостовірність зафіксованої господарської операції.
Висновок експерта про неможливість документального підтвердження відомостей комерційних актів заснований на правовій передумові про неналежну форму оформлення коригування та оцінці достатності наданих документів. Проте він не спростовує факту підписання сторонами без зауважень комерційних актів, відповідності зазначених у них обсягів даним Інформаційної платформи Оператора ГТС та відсутності з боку споживача доказів отримання природного газу в іншому обсязі.
Оцінивши висновок експерта № 004-ФОП/23 і науково-правове дослідження № 012-АНО/23 у сукупності з умовами договору, підписаними сторонами комерційними актами, коригуючим актом та відомостями Інформаційної платформи Оператора ГТС, колегія суддів доходить висновку, що вони не спростовують факту, обсягу та вартості поставленого природного газу.
Споживач здійснив часткову оплату отриманого природного газу 28.11.2022 у сумі 14 066,38 грн та 01.12.2022 у сумі 3,08 грн.
Таким чином, залишок несплаченої вартості поставленого природного газу становить 368 216 279,57 грн.
Відповідно до пункту 4.5 договору остаточний розрахунок за фактично переданий у періоді постачання природний газ з урахуванням вартості небалансу, визначеного відповідно до п. 4.4 цього договору (остаточна договірна вартість) цього договору, здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 діб після закінчення періоду постачання. 
АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у визначені договором строки своїх грошових зобов`язань виконано не було, належних доказів сплати 368 216 279,57 грн матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів установила, що вони проведені з урахуванням розміру заборгованості та відповідних періодів прострочення, є арифметично правильними і відповідають положенням чинного законодавства.
Апелянт контррозрахунку 3 % річних та інфляційних втрат не надав і правильності визначених позивачем сум належними доказами не спростував.
Отже, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про стягнення з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» 368 216 279,57 грн основного боргу, 7 408 634,97 грн 3 % річних та 37 906 941,15 грн інфляційних втрат.
Щодо вимог зустрічного позову
АТ «ДТЕК Дніпроенерго» просить стягнути з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» 199 639 146,66 грн, з яких 111 700 783,80 грн - вартість природного газу, який, за твердженням позивача за зустрічним позовом, не було поставлено в період із 20.04.2022 до 30.04.2022, та 87 938 362,86 грн - упущена вигода від виробництва і реалізації електричної енергії, яку могло бути згенеровано з використанням цього газу.
Щодо вимоги про стягнення вартості недовідпущеного природного газу
Зустрічні позовні вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» безпідставно припинило реєстрацію АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у власному Реєстрі споживачів на Інформаційній платформі Оператора ГТС та в односторонньому порядку припинило виконання договору від 10.03.2022 № ТЕС-ЗЕЗ.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» зазначає, що Запорізька ТЕС упродовж усього спірного періоду залишалася включеною до додатка 1 до Положення № 222, а Міненерго не було наділено повноваженнями виключати теплоелектростанції з цього додатка або змінювати умови укладеного сторонами договору. На думку апелянта, зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2022 № 298, стосувалися лише початку постачання природного газу новим споживачам та не передбачали припинення вже розпочатого постачання.
Колегія суддів відхиляє ці доводи з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення № 222 на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» покладено спеціальний обов`язок щодо постачання природного газу підприємствам згідно з переліком, зазначеним у додатку 1, на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2022 № 298 пункт 5 Положення № 222 викладено в новій редакції, відповідно до якої для теплоелектростанцій і теплоелектроцентралей, що використовують вугілля як основний вид палива, постачання природного газу здійснюється лише в разі відсутності внаслідок воєнних дій можливості постачання вугільної продукції в обсягах, необхідних для забезпечення безпеки постачання електричної та/або теплової енергії. Міненерго за поданням НЕК «Укренерго» повідомляє ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про необхідність початку постачання природного газу для кожного такого підприємства.
Використане в абзаці третьому пункту 5 Положення № 222 словосполучення «кожного такого підприємства» стосується як теплоелектростанцій, так і теплоелектроцентралей, зазначених в абзаці другому цього пункту. Отже, передбачений цією нормою механізм визначення та повідомлення Міненерго за поданням НЕК «Укренерго» про відповідну потребу поширювався на обидва види підприємств і не був обмежений лише теплоелектроцентралями.
Договір № ТЕС-ЗЕЗ укладено 10.03.2022, а постачання природного газу розпочато 11.03.2022, тобто до набрання чинності змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2022 № 298.
За частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, а якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який утратив чинність, новий акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.
Ураховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.03.2026 у цій справі, колегія суддів досліджує виконання сторонами договору після внесення змін до Положення № 222 та їхні дії щодо приведення договірних відносин у відповідність до його нової редакції.
Згідно з пунктом 2.5.3 договору споживач зобов`язується щоденно до 12:00 Газової доби (D-1) направляти постачальнику заявку на електронну пошту, визначену в розділі 9 цього Договору. На підставі отриманої заявки постачальник не пізніше ніж до 15:00 Газової доби (D-1) подає Оператору ГТС номінацію з обсягами замовленої потужності, обсяг якої відповідає обсягам газу, які будуть подані Постачальником до газотранспортної системи для потреб Споживача протягом відповідної газової доби (D) Періоду постачання. Відповідна підтверджена Оператором ГТС номінація, є підтвердженням розподілу потужності для Споживача.
У разі необхідності коригування обсягів, підтверджених оператором ГТС, природного газу у газовій добі (D), споживач має право надіслати скориговану заявку про збільшення або зменшення підтвердженого Оператором ГТС обсягу газу на Газову добу не пізніше ніж до 02-00 Газової доби (D).
У випадку відсутності заявки від споживача на відповідну Газову добу (D) обсяг газу відповідатиме обсягу, який встановлений п. 2.1. Договору.
Отже, хоча сторони визначили в договорі плановий обсяг природного газу на відповідний період постачання, обсяг постачання на конкретну газову добу та пов`язані з ним дії щодо подання заявки і номінації конкретизувалися під час виконання договору. Установлене договором правило визначення добового обсягу в разі відсутності заявки регулювало кількість газу, але не скасовувало обов`язкових умов його постачання в межах спеціальних обов`язків, передбачених Положенням № 222.
Тому застосування пункту 5 Положення № 222 у редакції, чинній у спірний період із 20.04.2022 до 30.04.2022, до подальшого виконання договору не надає постанові Кабінету Міністрів України № 298 зворотної дії та не змінює правових наслідків постачання, здійсненого до набрання нею чинності.
Доводи апелянта про те, що зміни стосувалися виключно нових споживачів, ґрунтуються на відокремленому тлумаченні словосполучення «необхідність щодо початку постачання» без урахування змісту попереднього абзацу пункту 5 Положення № 222.
Припис про те, що постачання природного газу вугільним теплоелектростанціям «здійснюється лише» за визначеної цим пунктом умови, встановлює матеріальну передумову виконання спеціального обов`язку, яка повинна існувати протягом відповідного періоду постачання. Інше тлумачення фактично надавало б такій умові значення лише на момент укладення договору і не враховувало б можливості зміни потреб об`єднаної енергетичної системи України під час його виконання.
Включення Запорізької ТЕС до додатка 1 до Положення № 222 визначало її належність до кола підприємств, яким могло здійснюватися постачання природного газу в межах спеціальних обов`язків, однак не скасовувало необхідності дотримання додаткових умов, установлених пунктом 5 цього Положення в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 298.
З листа Міненерго від 13.04.2022 № 26/1.2-4.4-4963 вбачається, що раніше, на підставі пропозицій НЕК «Укренерго» від 19.03.2022 № 01/11499, було визначено доцільність збереження в роботі, зокрема, Запорізької ТЕС на умовах пункту 5 Положення № 222.
Водночас у цьому ж листі Міненерго, ураховуючи оновлені пропозиції НЕК «Укренерго» від 13.04.2022 № 01/14607, просило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» виключити Запорізьку ТЕС із зазначеного переліку.
ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» листом від 14.04.2022 № 125/6/1-1256 звернулося до Міненерго з проханням надати вичерпний перелік теплоелектростанцій, яким необхідно забезпечити постачання природного газу на умовах Положення № 222.
Листом від 15.04.2022 № 125/6-1263 постачальник повідомив АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про зупинення подання номінацій в рамках виконання спеціальних обов`язків та припинення газопостачання з 19.04.2022.
Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» отримало повідомлення-вимогу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вих. №ТОВВИХ-22-3911 від 16.04.2022, в якому зазначено, що згідно з пп. 1 п. 2 та п. 9 глави 1 розділу Х Кодексу газотранспортної системи Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» відсутнє в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника з 20.04.2022, у зв`язку з чим ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» о 7-00 год. 20.04.2022 припиняє транспортування природного газу в точці виходу з газотранспортної системи, до якої підключені об`єкти Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго». Зазначено про необхідність самостійно припинити споживання природного газу в точці виходу до 7-00 год. 20.04.2022 та підготувати до пломбування газоспоживне обладнання.
Фактичне припинення транспортування оформлено актом від 20.04.2022 № 1 (том 1, а.с. 103).
Листом від 21.04.2022 № 26/1.2-4.4-5339 Міненерго надало вичерпний перелік теплоелектростанцій і теплоелектроцентралей, яким необхідно було здійснювати постачання природного газу на умовах Положення № 222. Запорізька ТЕС у цьому переліку відсутня.
Лист Міненерго від 21.04.2022, складений після фактичного припинення транспортування газу, не є самостійною підставою для визнання попередніх дій постачальника правомірними, однак у сукупності з листом Міненерго від 13.04.2022 і пропозиціями НЕК «Укренерго» підтверджує актуалізовану оцінку потреб об`єднаної енергетичної системи України.
Отже, наведені листи містили інформацію, сформовану уповноваженими органами на виконання механізму, встановленого пунктом 5 Положення № 222, щодо наявності потреби у використанні природного газу відповідною теплоелектростанцією для забезпечення безпеки постачання електричної та теплової енергії.
Тому посилання апелянта на частину шосту статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» не змінює висновків суду. Листи Міненерго та НЕК «Укренерго» не суперечили Положенню № 222 і не замінювали рішення Кабінету Міністрів України, а використовувалися для реалізації передбаченого самим Положенням порядку визначення потреби в постачанні газу в межах спеціальних обов`язків.
Звернення АТ «ДТЕК Дніпроенерго» листом №01/121 від 14.04.2022 та листом №01/125 від 16.04.2022 із запереченнями проти припинення газопостачання (том 1, а.с. 183-186) підтверджують незгоду споживача з діями постачальника, однак самі по собі не доводять збереження передбаченої пунктом 5 Положення № 222 необхідності подальшого використання природного газу Запорізькою ТЕС для забезпечення безпеки постачання електричної та теплової енергії.
Учинені постачальником дії відповідали принципам прозорості та пропорційності, установленим статтею 2 Закону України «Про ринок природного газу». АТ «ДТЕК Дніпроенерго» було листом від 15.04.2022 повідомлено про зупинення подання номінацій, тоді як фактичне припинення транспортування природного газу відбулося 20.04.2022. Відповідний захід був обумовлений оновленою оцінкою НЕК «Укренерго» та Міненерго потреб об`єднаної енергетичної системи й відсутністю підтвердженої відповідно до пункту 5 Положення № 222 необхідності подальшого постачання природного газу Запорізькій ТЕС у межах спеціальних обов`язків. Отже, припинення постачання природного газу з 20.04.2022 не мало характеру довільної односторонньої відмови ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» від виконання договору. 
Відповідно до пункту 4 розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі – Правила), відшкодування збитків постачальником споживачу, що не є побутовим, здійснюється в таких випадках: 
1) у разі якщо постачання газу споживачу було припинено Оператором ГРМ/ГТС на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання газу споживачу, постачальник відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, який обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання, та вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення. Крім того, якщо внаслідок цього споживачу або його майну завдано шкоди, постачальник відшкодовує її в повному обсязі; 
2) у разі якщо постачальник не забезпечив своєчасне включення споживача до власного Реєстру споживачів у погодженому зі споживачем періоді постачання (за умови, що споживачем не порушувались зобов`язання за договором постачання природного газу), що призвело до припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС, споживач має право вимагати від постачальника відшкодування вартості або об`єму недовідпущеного природного газу, який обчислюється виходячи з підтвердженого обсягу природного газу, визначеного договором постачання природного газу на відповідний період, з урахуванням періоду припинення газопостачання та вартості робіт з припинення і повторного відновлення подачі природного газу після його безпідставного припинення.
У цій справі ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» включило АТ «ДТЕК Дніпроенерго» до власного Реєстру споживачів та здійснювало постачання природного газу з 11.03.2022 до 19.04.2022. Із 20.04.2022 споживач був відсутній у Реєстрі, що стало безпосередньою технічною підставою припинення Оператором ГТС транспортування природного газу.
Водночас сам факт відсутності споживача в Реєстрі не є безумовною підставою для відшкодування вартості недовідпущеного газу. Застосування підпунктів 1 і 2 пункту 4 розділу VII Правил залежить від установлення неправомірності доручення постачальника або невиконання ним обов`язку забезпечити включення споживача до Реєстру в погодженому періоді постачання.
За встановлених у цій справі обставин припинення подання номінацій було пов`язане з виконанням Положення № 222 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 298 та відсутністю підтвердження передбаченої пунктом 5 цього Положення необхідності подальшого постачання природного газу Запорізькій ТЕС у межах спеціальних обов`язків. Тому невиконання ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» обов`язку щодо подальшого включення споживача до Реєстру або неправомірності його дій не встановлено.
Колегія суддів ураховує наявні у матеріалах справи докази подання споживачем заявок на постачання природного газу з 20.04.2022 до 30.04.2022. Ці заявки підтверджують заявлений споживачем обсяг газу та його намір продовжувати постачання. 
Водночас відповідно до пункту 2.5.3 договору заявка споживача є підставою для подання постачальником номінації, а підтверджена Оператором ГТС номінація є підтвердженням розподілу потужності для споживача. Отже, подана споживачем заявка не є тотожною підтвердженій Оператором ГТС номінації.
Навіть якщо виходити з того, що зазначений у договорі та поданих споживачем заявках обсяг природного газу відповідає поняттю підтвердженого обсягу для цілей пункту 4 розділу VII Правил постачання природного газу, сама лише наявність такого обсягу не є достатньою підставою для відшкодування його вартості. Обов`язковою умовою застосування цієї норми залишається неправомірність припинення газопостачання або невиконання постачальником чинного обов`язку щодо включення споживача до Реєстру, чого у цій справі не встановлено.
Посилання АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на постанову Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 910/3232/22 не підтверджує протиправності дій ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».
У зазначеній справі Верховний Суд не вирішував по суті питання належного виконання сторонами договору № ТЕС-ЗЕЗ та не встановлював неправомірності припинення постачання природного газу. У позові про ретроспективну реєстрацію споживача було відмовлено через неефективність обраного способу захисту та неможливість внесення до Інформаційної платформи даних після завершення відповідного розрахункового періоду. Верховний Суд окремо зазначив, що належне виконання договору повинно встановлюватися під час розгляду спору про стягнення грошових коштів.
Таким чином, постанова Верховного Суду у справі № 910/3232/22 не містить преюдиційного або правового висновку про неправомірність припинення постачання газу з 20.04.2022.
За таких обставин відсутні підстави для стягнення з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» 111 700 783,80 грн вартості недовідпущеного природного газу.
Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди
АТ «ДТЕК Дніпроенерго» також просить стягнути з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» 87 938 362,86 грн упущеної вигоди, яку воно, за його твердженням, могло отримати від виробництва та реалізації електричної енергії, згенерованої за рахунок природного газу в період із 20.04.2022 до 30.04.2022.
Статтею 623 ЦК України, яка регулює відносини відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, що виникає з договору, передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Згідно з частинами 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як збитки, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивачу слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки боржника.
Оскільки протиправності припинення ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» постачання природного газу не встановлено, відсутній один з обов`язкових елементів відповідальності, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення упущеної вигоди. Посилання апелянта на презумпцію вини не змінює цього висновку, оскільки така презумпція застосовується за умови встановлення самого порушення зобов`язання.
Крім того, АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не довело заявленого розміру саме неодержаного прибутку.
У висновку експерта від 11.05.2023 № 003-ФОП/23 зазначено, що сума доходу визначена як добуток 54 616,20 МВт·год електричної енергії, яку, за розрахунком експерта, можливо було згенерувати за рахунок природного газу в період із 20.04.2022 до 30.04.2022, та середньозваженої ціни електричної енергії — 1 610,115 грн за МВт·год.
Отже, сума 87 938 362,86 грн є розрахунком можливого валового доходу від реалізації електричної енергії, а не неодержаного прибутку.
Для отримання такого доходу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» мало б понести витрати на придбання природного газу, його транспортування, виробництво електричної енергії, оплату праці, сплату податків та обов`язкових платежів, а також інші виробничі витрати.
Вартість природного газу, який, за твердженням АТ «ДТЕК Дніпроенерго», був необхідний для отримання розрахованого доходу, у самому зустрічному позові визначена в сумі 111 700 783,80 грн, тобто перевищує розрахований валовий дохід від реалізації електричної енергії. При цьому з розрахованих 87 938 362,86 грн не віднято ані вартості газу, ані інших необхідних витрат.
Тому наведений розрахунок не підтверджує існування позитивного фінансового результату та не доводить розміру прибутку, який АТ «ДТЕК Дніпроенерго» могло б реально отримати.
Одночасне стягнення повної вартості недовідпущеного газу та всієї розрахованої виручки від реалізації електроенергії без урахування витрат на придбання цього газу поставило б позивача за зустрічним позовом у вигідніше майнове становище, ніж те, в якому він перебував би в разі належного виконання договору, та суперечило б компенсаційній природі відшкодування збитків.
Відповідно до частини першої статті 104 ГПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється разом з іншими доказами.
Висновок експерта від 11.05.2023 № 003-ФОП/23 у частині документального підтвердження того, що в період із 20.04.2022 до 30.04.2022 постачання природного газу за договором № ТЕС-ЗЕЗ не здійснювалося, узгоджується з іншими доказами у справі.
Водночас наведена експертом характеристика припинення виконання договору як «передчасного» передбачає оцінку того, чи зберігався у постачальника обов`язок продовжувати постачання природного газу та чи було його припинення правомірним. Вирішення цих питань належить до компетенції суду, оскільки відповідно до частини другої статті 98 ГПК України предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Визначаючи суму 87 938 362,86 грн, експерт виходив із того, що з 15 511 тис. мі природного газу за питомої витрати 0,284 тис. мі на 1 МВт·год могло бути вироблено 54 616,20 МВт·год електричної енергії, та помножив цей обсяг на середньозважену ціну 1 610,115 грн за 1 МВт·год. Отже, висновок містить арифметичний розрахунок можливої виручки від реалізації електричної енергії. Водночас у цьому розрахунку не віднято вартості природного газу та інших витрат, необхідних для виробництва і реалізації електричної енергії, а тому він не підтверджує розміру неодержаного прибутку.
Подані АТ «ДТЕК Дніпроенерго» заявки на газ, заперечення проти припинення постачання та звернення до суду підтверджують намір споживача продовжити отримання природного газу, проте вжиття таких заходів саме по собі не доводить, що заявлена сума доходу була б реально та неминуче одержана.
Двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії від 19.04.2022 № 2-1-2022/1212 після зміни предмета зустрічного позову не є безпосередньою підставою розрахунку заявлених 87 938 362,86 грн. Цей договір може підтверджувати наміри товариства щодо подальшої господарської діяльності, але не доводить реальної можливості продажу саме 54 616,20 МВт·год електричної енергії, яка могла бути вироблена на природному газі у період із 20.04.2022 до 30.04.2022, та отримання від такого продажу визначеного чистого прибутку.
Доводи апелянта про фактичну роботу Запорізької ТЕС до 05.05.2022 спростовують категоричне твердження про те, що сама окупація унеможливлювала виробництво електричної енергії.
Водночас ця обставина не впливає на кінцевий результат розгляду зустрічного позову, оскільки відмова в його задоволенні ґрунтується на недоведеності протиправної поведінки постачальника, розміру неодержаного прибутку та прямого причинного зв`язку, а не на самому факті тимчасової окупації міста Енергодара.
Таким чином, АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не довело належними та вірогідними доказами наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для стягнення 87 938 362,86 грн упущеної вигоди.
Щодо доводів про порушення порядку дослідження доказів
Апелянт також посилається на те, що суд першої інстанції всупереч статті 210 ГПК України безпосередньо не дослідив письмові докази, що, на його думку, підтверджується технічним записом судового засідання від 26.09.2023.
За приписами частини 1 статті 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Отже, стаття 210 ГПК України вимагає безпосереднього дослідження судом доказів, однак не встановлює обов`язку оголошувати в судовому засіданні повний зміст кожного письмового документа.
Саме по собі неоголошення назви або повного змісту кожного документа не свідчить про те, що суд із ним не ознайомився. Зі змісту рішення вбачається, що місцевий господарський суд надав оцінку договору, Положенню № 222, листуванню Міненерго, НЕК «Укренерго», постачальника, Оператора ГТС, матеріалам щодо припинення транспортування газу та доказам, поданим на підтвердження збитків.
Апелянт не зазначає, який конкретно прийнятий судом доказ не було досліджено або оцінено, чи заявлялося клопотання про пред`явлення відповідного доказу для ознайомлення і чи було в його задоволенні відмовлено.
Крім того, під час апеляційного перегляду колегія суддів безпосередньо дослідила наявні у справі докази та надала оцінку доводам сторін у межах статті 269 ГПК України.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку місцевого господарського суду про відмову в задоволенні зустрічного позову АТ «ДТЕК Дніпроенерго».
Отже, рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 у частині відмови в задоволенні зустрічного позову підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в цій частині - без задоволення.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи та належною оцінкою зібраних у справі доказів.
У справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення. У зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 409 100,00 грн покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 277, 281, 282, 283, 284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2023 у справі № 908/780/23 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складений 01.09.2026.
Головуючий суддя А.О. Кошля

Суддя Т.Ю. Демчина

Суддя Т.В. Стефанів