Справа № 308/6318/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

25 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді Джуги С.Д.,
суддів - Кожух О.А., Мацунича М.В.,
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2025 року у складі судді Логойда І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-
в с т а н о в и в :

У травні 2025 року  ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.03.2025 року на її електронну адресу надійшов лист з електронної пошти від невідомої особи, що представилась як ОСОБА_3 , про те, що фірма Юридичне об`єднання «Палата доброчесності», яку вона представляє, займається загальною юридичною практикою, приділяючи значну увагу земельному праву та питанням передачі права власності (майнове право), комерційному праву та судовим спорам, пов`язаним з бізнесом, правам людини та громадянським свободам, кримінальному праву, трудовим і виробничим спорам, сімейному праву та пов`язаним питанням, питанням компенсації, страховому праву, справам про недбалість і ДТП, навчанню та розвитку тощо. 
Вказує, що при цьому ОСОБА_3 обіцяла допомогти з отриманням спадщини померлого родича ОСОБА_4 , оскільки у ОСОБА_2 є можливість отримати грошові кошти як найближчий родичці померлого спадкодавця та буде контролювати ці грошові кошти до моменту приїзду представника компанії до України з метою зустрічі із нею. ОСОБА_3 при цьому вказала, що у майбутньому грошові кошти, що складають спадок померлого, будуть розподілені між ОСОБА_2 та представником компанії у рівних частках, при цьому остання запевняла її у тому, що: «це на 100% безпечно», якщо вона буде виконувати її вказівки та зберігатиме усе в таємниці. Усе, що необхідно зробити, це розмістити інформацію про ОСОБА_2 в базі даних банківської системи.
Зазначає, що у цьому ж листі ОСОБА_3 вказала, що їй перш ніж вона - представник компанії продовжить виконання завдання, ОСОБА_2 повинна надати Палаті грошові кошти (комісію) за юридичну консультацію/збори у розмірі 1 150 доларів США. ОСОБА_3 також вказала, що їй необхідно буде отримати від адвоката (юриста) відповідні реквізити для сплати вищевказаної суми та направила відповідний лист на іноземній мові який вона повинна відправити.
Крім цього, того ж дня, а саме 21.03.2025 року ОСОБА_2 на адресу її електронної пошти з електронної поштової скриньки за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано лист від невідомої особи, нібито адвоката з відповідними банківськими реквізитами: НОМЕР_1 , AcNo: 4441 1 1 1053204180, TIN: 3374416307, які належать ОСОБА_1 для переказу на них грошові кошти (комісію) та податок на спадщину. 24.03.2025 року, вона, ОСОБА_2 здійснила грошовий переказ на надіслані їй на електронну адресу банківські реквізити ОСОБА_1 на загальну суму 48 012 грн. 50 коп., у вигляді сплати (комісії) та податку на спадщину. Після вищевказаного, представник компанії витребувала у неї інформацію, а саме: повне ім`я, дату народження, копію паспорта, рід занять, поточну адресу, номер телефону. Після чого відправила нібито своє банківське посвідчення та паспортний документ. 
Вказує, що через деякий час, а саме 31.03.2025 року було отримано новий лист від пана ОСОБА_5 , старшого менеджеру відділу грошових переказів Стамбульського банку, про те, що ОСОБА_2 для повторної активації облікового запису покійного ОСОБА_4 потрібно сплатити комісію за повторну активацію у розмірі 0,01% від загальної суми спадщини вартістю 15 500 000 доларів США і податок на додану вартість у розмірі 10 % комісії за реактивацію облікового запису покійного, задля чого їй радили внести наступні внески: - онлайн активація облікового запису - 2550 доларів США - онлайн кредитне плече/ нотаріальне свідоцтво 1600 доларів США і - вартість онлайн-переказу фіксованого депозиту - 1570 доларів США, - разом - 5720 доларів США. Після вищевказаних подій нею на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 було переведено двома платежами від 01.04.2025 року та 02.04.2025 року на вищевказаний розрахунковий рахунок грошові кошти у розмірі 285 278, 10 грн., на підтвердження чого до позову надаються платіжні квитанції : - № 0.0.4285255415.1 від 02.04.2025 року на суму 88 265 грн. 60 коп.; - № 0.0.4283689795.1 від 01.04.2025 року на суму 149 000 грн. 00 коп.; - № 0.0.4271009750.1 від 24.03.2025 року на суму 48 012 грн. 50 коп. У загальній сумі 285 278 грн. 10 коп. Зазначає, що є всі підстави вважати, що вона стала жертвою шахрайських дій за попередньою змовою групою осіб. Таким чином, ОСОБА_1 фактично було безпідставно набуто грошові кошти, що належали ОСОБА_2 у загальному розмірі 285 278 грн. 10 коп. 
Вказує, що 7 квітня 2025 року ОСОБА_2 було отримано лист із вказівкою того, що перераховані нею кошти були зупиненні податковою службою Туреччини, і їй треба надати квитанцію про сплату податків з 2015 року по сьогоднішній день, а також повідомлено, що якщо під час переказу немає довідки про сплату податків/ квитанції, їй доведеться сплатити комісію за сплату податків у розмірі 16 320, 00 доларів США з 2015 року. Це потрібно зробити негайно, щоб отримати довідку про сплату податків, щоб полегшити негайний переказ спадщини на банківський рахунок ОСОБА_2 . Дане повідомлення було надіслано на електронну адресу від пана ОСОБА_5 , старшого менеджеру відділу грошових переказів банку. 7 квітня 2025 року нею був отриманий лист від ОСОБА_3 , у якому остання вказувала, що щоб уникнути будь-яких ускладнень, які можуть призвести до конфіскації спадщини, їй слід сплатити комісію за сплату податків, оскільки її покійним родичем не було сплачено комісію за сплату податків у розмірі 16 320, 00 доларів США. У майбутньому жодних результатів від представника компанії, адвоката компанії або старшого менеджеру банку Махмута Качара не було і вищевказані особи на зв`язок вже не виходили. 
На даний час за вищевказаними фактами внесено відомості у єдиний державний реєстр досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження № 12025152100000045 від 18.04.2025 року за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_2 .
Крім цього, завдяки протиправним діям групи осіб за попередньою змовою, що явно містять у собі ознаки кримінального правопорушення, яке кваліфікується за ст. 190 Кримінального кодексу України як шахрайство, ОСОБА_1 безпідставно отримала грошові кошти, які належали ОСОБА_2 . Після того, як зрозуміла, що у результаті шахрайських дій вона була позбавлена значної кількості грошових коштів, стан її здоров`я суттєво погіршився, враховуючи той факт, що вона є фактично літньою особою, її вік складає вже більше 60-ти років, вона дуже тяжко переносить стрес, інші фізичні, психічні та душевні страждання. Сильне душевне хвилювання у такому віці призводить до сильних страждань, яких і зазнає із часу, коли зрозуміла, що її ввели в оману та протиправним шляхом заволоділи її грошовими коштами. У результаті цього, у неї суттєво погіршилося здоров`я, її фізичний та психологічний стан, що підтверджується відповідним медичним висновком спеціаліста (терапевта) та протоколом психологічної діагностики. Тож, фактично, ОСОБА_1 своїми протиправними діями, у результаті яких вона безпідставно отримала грошові кошти, що їй не належать, завдала моральної шкоди у вигляді сильних душевних та фізичних страждань, пов`язаних із тим, що вона вже немолода особа, була протиправно позбавлена немалої суми грошових коштів шахраями та є усі підстави для стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди за спричиненні душевні, психічні та фізичні страждання у загальній грошові сумі 200 000 грн., а також понесені витрати на правову допомогу.
На підставі наведеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 285 278, 10 грн., моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 285278,10 (двісті вісімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят вісім грн. 10 коп.) грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 2882,91 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 5940,47 грн. у відшкодування витрат на надання правової допомоги.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявними у справі доказами встановлено, що грошові кошти, які надійшли на рахунок відповідача від позивача були перераховані відповідачем на рахунки третіх осіб без використання відповідачем зазначених грошових коштів. Таким чином, у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, передбачений ст. 1212 ЦК України. З жодного доказу, що міститься у матеріалах даної справи, не слідує висновок про отримання власної вигоди (збагачення) відповідачем за рахунок коштів позивача. Також, не доведено обставину наявності наміру відповідача незаконно збагатитися за рахунок позивача. Навпаки, добросовісність поведінки та намірів відповідача доводиться зверненням її до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення (злочину) третіми особами, вчинення ними шахрайських дій та активне сприяння у розкритті вказаного злочину. Обставина невстановлення на момент розгляду даної справи осіб, винних у вчиненому злочині, не може бути автоматичною підставою перекладення на відповідача ( ОСОБА_1 ) відповідальності (в тому числі, майнової) за протиправну поведінку третіх осіб. Також у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки наданий в якості доказу протокол психологічної діагностики не може бути належним та достатнім доказом спричинення позивачці моральної шкоди. В даному випадку, належним, достатнім доказом може бути лише висновок психолога з встановленими порушеннями психосоціальної сфери життєдіяльності позивачки із визначенням причин та умов, що сприяли цим порушенням, а також умов, необхідних для відновлення нормального для позивачки психологічного стану. Обставини, що підтверджують погіршення стану здоров`я позивачки, що причинно-наслідково випливають з дій відповідачки, стороною позивача також жодним належним, допустимим та достатнім доказом не доведено. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Коюта М.А. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість.
В судове засідання апелянт ОСОБА_1 , її представник не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. 
ОСОБА_1 подала суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на хворобу. 
Колегія суддів дійшла висновку про відхилення даного клопотання, оскільки доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні. Крім того, за клопотанням сторони апелянта справа раніше уже відкладалася. На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності апелянта та її представника, які не з`явилися в судове засідання.
В судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача адвокат Коюта М.А просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Коюта М.А, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з приписами ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 здійснила пераказ коштів на рахунок відповідача, здійснивши наступні фінансові операції:
1) 24.03.2025 року № 0.0.4271009750.1 Код квитанції: 9373-5373-7310-7600. Загальна сума: 48012, 50 грн. Платник: ОСОБА_2 . Код платника: НОМЕР_2 . Надавач платіжних послуг платника: Приват Банк. Надавач платіжних послуг отримувача: АТ Універсал Банк. Отримувач: ОСОБА_1 . Код отримувача: НОМЕР_3 . Назва послуги: поповнення картки/рахунку. Призначення платежу: для поповнення рахунку. Платіж за власні кошти. Клієнт: Я перевірив та підтверджую правильність зазначених реквізитів. З умовами договору про надання платіжних послуг згоден (договір: PRIVATBANK.UA/CASH-SERVICE). Підпис платника/ініціатора: ОСОБА_2 . Ідентифікатор підписання: 2R4NOL4U53A8. Підписано з використанням електронного підпису о 24.03.2025 10:24.
2) 01.04.2025 року № 0.0.4283689795.1 Код квитанції: 9374-3419-8768-9157. Загальна сума: 149000, 00 грн. Платник: ОСОБА_2 . Код платника: НОМЕР_2 . Надавач платіжних послуг платника: Приват Банк. Надавач платіжних послуг отримувача: АТ Універсал Банк. Отримувач: ОСОБА_1 . Код отримувача: НОМЕР_3 . Назва послуги: поповнення картки/рахунку. Призначення платежу: для поповнення рахунку. Платіж за власні кошти. Клієнт: Я перевірив та підтверджую правильність зазначених реквізитів. З умовами договору про надання платіжних послуг згоден (договір: PRIVATBANK.UA/CASH-SERVICE). Підпис платника/ініціатора: ОСОБА_2 . Ідентифікатор підписання: 2R4NOL4U53A8. Підписано з використанням електронного підпису о 01.04.2025 11:41.
3) 02.04.2025 року № 0.0.4285255415.1 Код квитанції: 9374-4349-7903-4588. Загальна сума: 88265,60 грн. Платник: ОСОБА_2 . Код платника: НОМЕР_2 . Надавач платіжних послуг платника: Приват Банк. Надавач платіжних послуг отримувача: АТ Універсал Банк. Отримувач: ОСОБА_1 . Код отримувача: НОМЕР_3 . Назва послуги: поповнення картки/рахунку. Призначення платежу: для поповнення рахунку. Платіж за власні кошти. Клієнт: Я перевірив та підтверджую правильність зазначених реквізитів. З умовами договору про надання платіжних послуг згоден (договір: PRIVATBANK.UA/CASH-SERVICE).Підпис платника/ініціатора: ОСОБА_2 . Ідентифікатор підписання: 2R4NOL4U53A8. Підписано з використанням електронного підпису о 02.04.2025 09:45.
З долучених позивачем листів з електронної пошти Gmail, вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 велась переписка, а також невстановленої особи, в якій було надано реквізити карток для поповнення, зокрема: номер картки НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 .
Як слідує з реквізитів для поповнення рахунку в UAH, наданих Монобанк (АТ «Універсал Банк»), долучених позивачами до позову, банком було надано реквізити по номеру рахунку в АТ «Універсал Банк», отримувач ОСОБА_1 , рахунок отримувача: НОМЕР_3 , банк отримувача АТ «Універсал Банк», призначення платежу: «Поповнення рахунку ОСОБА_1 ».
Відповідачка подала виписки з рахунку про поповнення картки на суму 149000 грн. 01.04.2025 з призначенням - для поповнення рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 - платіж за власні кошти, ОСОБА_2 , а також додала платіжні інструкції Монобанк №5В88-55МР-ТОНР-РАЗН від 01.04.2025, платник відповідачка, отримувач - ОСОБА_6 на рахунок НОМЕР_4 АТ "Універсал банк" на суму 109000 грн., призначення платежу - поповнення рахунку; №8687-КНКР-1А24-1215 від 01.04.2025, платник відповідачка, отримувач - ОСОБА_7 на рахунок НОМЕР_5 АТ "Універсал банк" на суму 17650 грн., призначення платежу - поповнення рахунку; №7ХА1-ХМ04-1С43-3ХХЕ від 01.04.2025, платник відповідачка, отримувач - банк одержувач - А-Банк, платіжна система МС, платіжний інструмент 5375235211436116 на суму 3750 грн., призначення платежу - переказ особистих коштів; №Х4В3-5ККТ-22Н4-2328 від 01.04.2025, платник відповідачка, отримувач - не вказано, платіжна система МС, платіжний інструмент 5363542093335967 на суму 10450 грн., призначення платежу - переказ особистих коштів; №8342-НК05-0043-5Е03 від 01.04.2025, платник відповідачка, отримувач - не вказано, платіжна система МС, платіжний інструмент 5363542093335967 на суму 200 грн., призначення платежу - переказ особистих коштів. Подала також виписки з рахунку про поповнення картки на суму 48012,50 грн. 24.03.2025 з призначенням - для поповнення рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 - платіж за власні кошти, ОСОБА_2 , а також додала платіжні інструкції Монобанк №7696-88Е3-А23Р-46С0 від 24.03.2025, платник відповідачка, отримувач - не вказано, платіжна система МС, платіжний інструмент 51678032895587698 на суму 3360 грн., призначення платежу - переказ особистих коштів; №79В9-4739-Р0ХС-0МТМ від 24.03.2025, платник відповідачка, отримувач - не вказано, платіжна система МС, платіжний інструмент 5363542096637398 на суму 40800 грн., призначення платежу - переказ особистих коштів; №4РМА-6859-09СК-НКТ7 від 24.03.2025, платник відповідачка, отримувач - не вказано, платіжна система Visa, платіжний інструмент 4790729921827820 на суму 1450 грн., призначення платежу - переказ особистих коштів. Подала також виписки з рахунку про поповнення картки на суму 88265,60 грн. 02.04.2025 з призначенням - для поповнення рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 - платіж за власні кошти, ОСОБА_2 , а також додала платіжні документи Ощадбанку по перерахування відповідачкою 02.04.2025 на ім`я отримувача ННАННА О., номер картки НОМЕР_6 суми 6200 грн.; на номер картки отримувача НОМЕР_7 суми 24000 грн.; на ім`я отримувача ОСОБА_8 , номер рахунку НОМЕР_8 суми 50000 грн.; на номер картки отримувача НОМЕР_9 суми 3900 грн. Також додала докази списання суми 85765 грн. 02.04.2025.
За заявою ОСОБА_2 18.04.2025 згідно витягу з ЄДРДР зареєстроване кримінальне провадження № 12025152100000045 за ч.3 ст.190 КК України.
За завою ОСОБА_1 28.05.2025 зареєстроване кримінальне провадження №12025078030000374 за ч. 1 ст. 192 КК України.
Факт отримання коштів від позивачки відповідачка визнала, повідомила про необізнаність з приводу шахрайських дій.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.
По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.
По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.
По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.
У постанові від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив, що за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. 
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей ротиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
За загальним правилом, кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові по справі 761/34307/21 від 14 листопада 2024 року.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачка ОСОБА_2 здійснила переказ грошових коштів відповідачці ОСОБА_1 , знаючи, що між нею та відповідачкою відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, позивачка добровільно сплачувала кошти. При цьому позивачка перераховувала кошти відповідачці неодноразово, а саме 24.03.2025 року, 01.04.2025 року, 02.04.2025 року різними сумами. Відповідачка отримала перераховані кошти. Між позивачкою та відповідчкою відсутні договірні правовідносини, предметом яких є будь-які права та обов`язки пов`язані з перерахуванням позивачкою грошових коштів на користь відповідачки, та будь-які інші договори, які могли б стати підставою набуття відповідачкою майнових прав на грошові кошти позивачки. Відповідачка розпорядилась отриманими грошовими коштами на власний розсуд шляхом перерахування на рахунок третіх осіб.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що відповідачка безпідставно набула грошові кошти позивача, добровільно їх не повернула, а тому обгрунтовано у цій частині на підставі ст. 1212 ЦК України стягнув з відповідачки отримані кошти та захистив порушені права позивачки.
Положеннями ч.1-3 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Позивачка обгрунтовує спричинення моральної шкоди тим, що після того, як зрозуміла, що у результаті шахрайських дій вона була позбавлена значної кількості грошових коштів, стан її здоров`я суттєво погіршився, враховуючи той факт, що позивачка є фактично літньою особою, її вік складає вже більше 60-ти років, вона дуже тяжко переносить стрес, інші фізичні, психічні та душевні страждання. Сильне душевне хвилювання у такому віці призводить до сильних страждань, яких і зазнає позивачка із часу, коли вона зрозуміла, що її ввели в оману та протиправним шляхом заволоділи її грошовими коштами. У результаті цього, у позивачки суттєво погіршилося здоров`я, її фізичний та психологічний стан, що підтверджується відповідним медичним висновком спеціаліста (терапевта) та протоколом психологічної діагностики. Тож, фактично, відповідачка своїми протиправними діями, у результаті яких вона безпідставно отримала грошові кошти, що належать позивачці, завдала останній моральної шкоди у вигляді сильних душевних та фізичних страждань, пов`язаних із тим, що позивачка, вже немолода особа, була протиправно позбавлена немалої суми грошових коштів шахраями.
До справи позивачкою додано огляд терапевта КНП "Куцурубський центр первинної медико-санітарної допомоги" Куцурубської сільської ради від 18.04.2025 про наявність у позивачки стенокардії та гіпертонії з ускладненнями, протокол індивідуальної психологічної діагностики 04.04.2025 позивачки про наявність підвищеного рівня особистісної тривожності, занижений рівень самооцінки, високий рівень фрустрації, середній рівень агресивності, середній рівень ригідності, причина звернення - діагностика емоційного стану жінки, постраждалої від шахрайських дій.
Суд першої інстанції правильно врахував вищенаведені обставни, доведеність факту безпідставності набуття відповідачкою коштів та неправомірність її дій, та дійшов правильних висновків про завдання позивачці моральної шкоди, і обгрунтовано її стягнув у розмірі 3000 грн., що відповідає розумності та справедливості.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, грунтуються на неправильній оцінці фактичних обставин справи та помилковому тлумаченні вищенаведених норм матеріального права, які регулюють спріні правовідносини між сторонами, а тому не заслуговують на увагу.
Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно частково задовольнив заявлений позов.
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 03 липня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: