ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2026 р. Справа№ 911/3325/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Суліма В.В. 
Коротун О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни
на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026
у справі № 911/3325/25 (суддя Бацуца В.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»
до Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни
про стягнення 44 751, 37 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі-позивач, ТОВ «Бізнес Позика») звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни (далі-відповідач, ФОП Коваленко Т.В) про стягнення 12 931, 40 грн основної заборгованості за кредитом, 31 819, 97 грн - відсотків за користування кредитом.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом згідно з договором № 473283-КС-003 про надання кредиту від 24.11.2023.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" задоволено повністю.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" 12 931,40 грн - основної заборгованості за кредитом, 31 819,97 грн - відсотків за користування кредитом та 2 422,40 грн - судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП Коваленко Т.В., звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі №911/3325/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки, що позивачем не було надано жодного первинного документа, який би засвідчив, що відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн та часткової оплати у розмірі 8 469,71 грн. Документи, які були подані позивачем до сприяння судом у витребуванні доказів після надання відзиву у справі апелянт вважає необґрунтованими і не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами.
Крім того, апелянт звертає увагу, що наданий позивачем самостійно виконаний розрахунок заборгованості про суму боргу за кредитним договором не є зведеним документом, не погоджений з відповідачем та не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами, але суд не надав належної оцінки. Апелянт вважає, що зазначений розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме у зазначеному розмірі.
Апелянт також зазначає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 31 819,97 грн не є співмірною сумі кредиту у розмірі 12 931,40 грн, перевищує залишок по тілу кредиту більше ніж на 50%, суперечить принципам розумності та добросовісті, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків, як споживача кредитних послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки нікчемності умови про комісію за відсутності переліку послуг, які нею охоплюються та неправомірності зарахування сплачених 1950,00 грн у рахунок комісії за надання кредиту. 

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

Позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 справу № 911/3325/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Барсук М.А., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 у апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваленко Таісії Валеріївни на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі № 911/3325/25 залишено без руху.
11.05.2026 від Фізичної особи-підприємця Коваленко Таісії Валеріївни до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн (квитанція про сплату №4230-6042-1344-6977 від 10.05.2026).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 у відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Коваленко Таісії Валеріївни на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі №911/3325/25 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2026 справу № 911/3325/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 у апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваленко Таісії Валеріївни на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі № 911/3325/25 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.
З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2026, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №911/3325/25 розглядалась протягом розумного строку.
Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

24.11.2023 між позивачем (далі - кредитодавець) та відповідачем (далі - позичальник) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" було укладено договір про надання кредиту (електронна форма) № 473283-КС-003 (далі - договір).
Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 24.11.2023 направлено Фізичній особі-підприємцю Коваленко Таісії Валеріївні пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту №473283-КС-003.
24.11.2023 Фізична особа-підприємець Коваленко Таісія Валеріївна прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №473283-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направлено Фізичній особі-підприємцю Коваленко Таісії Валеріївні через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2915, на номер телефону НОМЕР_1 (який зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), електронне СМС повідомлення.
Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 473283-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п. 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - Правила, а разом - договір).
Тип кредиту: кредит.
Строк кредиту: 24 тижнів.
Стандартна процентна ставка: в день 2, 00000000, фіксована.
Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1, 15226924, фіксована.
Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 1 950, 00 грн.
Загальний розмір наданого кредиту: 13 000, 00 грн.
Термін дії коговору до 10.05.2024.
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 33 840, 00 грн.
Згідно із п. 2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості за кредитом, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 договору і розраховується в порядку описаному у даному договорі.
Відповідно до п. 3. договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.
Пунктом 6 договору визначено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір. 
Згідно з п. 14 договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України. 
Як стверджує позивач, на виконання умов договору про надання кредиту (електронна форма) № 473283-КС-003 від 24.11.2023 позивачем було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у розмірі 13 000, 00 грн, що підтверджується ТОВ "Профітгід" щодо здійснення переказу грошових коштів, випискою АТ КБ "ПриватБанк" по рахунку Коваленко Т.В. за договором б/н за період 24.11.2023 - 10.05.2024, наявними у матеріалах справи.
Позивач зазначив, що за період дії договору про надання кредиту (електронна форма) № 473283-КС-003 від 24.11.2023 та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок щодо повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 8 469,71 грн, з яких 1 950, 00 грн комісії за надання кредиту, 68,60 грн по тілу кредиту, 6 451,11 грн відсотків за користування кредитом, що підтверджується квитанцією № 40201-53057-38973 від 08.12.2023 на суму 2 820,00 грн, квитанцією № 40367-55438-73653 від 27.12.2023 на суму 2 820,00 грн, квитанцією № 40531-68138-12084 від 15.01.2024 на суму 2 829,71 грн, довідкою про стан заборгованості Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни за договором № 473283-КС-003 про надання кредиту від 24.11.2023, розрахунком заборгованості за кредитом станом на 23.10.2025 за кредитним договором № 473283-КС-003 від 24.11.2023, іншими доказами та відповідними виписками з банківського рахунку, наявними в матеріалах справи.
Звертаючись з позовною заявою позивач зазначив, що відповідачем не виконано своїх грошових зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, у Фізичної особи-підприємця Коваленко Т.В. виник борг з повернення тіла кредиту у розмірі 12 931, 40 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 31 819, 97 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Частинами першою та другою статі 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).
Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).
Зі змісту укладеного між позивачем та відповідачем договору, вбачається, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм Глави 71 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" є фінансовою установою, включеною до Державного реєстру фінансових установ за реєстраційним номером 13103600 з 06.04.2017, що підтверджується інформацією із офіційного веб-сайту Національного банку України за посиланням kis.bank.gov.ua.
Крім того, з метою належного підтвердження приналежності банківської картки № НОМЕР_2 позичальнику, а також отримання банківської виписки з підтвердженням вищевказаних операцій з зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, позивачем разом із позовною заявою, у відповідності до ст.ст.80,81 ГПК України було подано клопотання про витребування доказів. Дане клопотання було аргументоване неможливістю позивачем самостійно отримати такі докази, оскільки вони становлять банківську таємницю. Судом першої інстанції було задоволено клопотання про витребування доказів, та отримано відповідь від банку.
Відповідно до інформації, наданої Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 03.11.2025 у справі №911/3325/25, на ім`я Коваленко Таісії Валеріївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ). 
Із наданої Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" виписки по рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ) за період з 24.11.2023 по 10.05.2024 вбачається, що 24.11.2023 на картку відповідача № НОМЕР_2 було перераховано кошти у розмірі 13 000,00 грн. 
При цьому, видачу кредиту відповідачу здійснено позивачем через партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПрофітГід", з яким позивачем 04.11.2020 було укладено договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5.
Водночас колегія суддів зауважує, що ТОВ "Бізнес Позика" не здійснює перерахування кредитних коштів позичальникам напряму зі своїх рахунків, а використовує для цього фінансових посередників, що обумовлено налагодженим процесом миттєвої видачі коштів позичальникам за онлайн-кредитуванням у великих масштабах. На підтвердження перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів від позичальників за кредитними договорами ТОВ "Бізнес Позика" користується послугами посередників (постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері), які надають ТОВ "Бізнес Позика" відповідні довідки (довідки з платіжних систем).
Перерахування кредитних коштів за кредитними договорами ТОВ "Бізнес Позика" відповідними фінансовими посередниками відповідає положенням ст.6 та ст.9 ЗУ "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про електронну комерцію" сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.
Згідно із ч.1 та ч.2 ст.6 ЗУ "Про електронну комерцію" учасниками відносин у сфері електронної комерції є суб`єкти електронної комерції, постачальники послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, органи державної влади та органи місцевого самоврядування в частині виконання ними функцій держави або місцевого самоврядування.
Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є постачальники електронних комунікаційних послуг, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Таким чином, в матеріалах справи наявні докази надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 13 000,00 грн. Докази повернення таких коштів відсутні в матеріалах справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, про що також свідчать матеріали справи, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит на умовах, встановлених у договорі, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача в розмірі 13 000,00 грн.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18 виснував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Наведене повністю спростовує доводи відповідача про неотримання нею кредитних коштів.
У відповідача, в свою чергу, виник обов`язок повернути кредит позивачу. Строк користування кредитом закінчився. 
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На підставі встановлених обставин у справі, вбачається, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання на підставі договору позики (кредиту).
За приписами частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до п. 1 договору відповідач повинен повернути кредит до 10.05.2024 шляхом здійснення платежів, які визначені у Графіку, починаючи з 08.12.2023.
Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частини 2 статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Водночас, відповідач у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи свій обов`язок щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом згідно з договором № 473283-КС-003 від 24.11.2023 про надання кредиту (електронна форма) не виконав. 
Судом встановлено, що відповідно до графіку здійснення платежів, передбаченого умовами договору, відповідачем було здійснено сплату комісії за надання кредиту, часткове повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату на загальну суму 8 464,71 грн та розрахунком заборгованості за кредитом у гривні станом на 23.10.2025 за кредитним договором № 473283-КС-003 від 24.11.2023 наявними в матеріалах справи та заборгованість перед позивачем складає 44 751,37 грн, з якої 12 931,40 грн основна заборгованість по тілу кредиту, 31 819,97 грн заборгованість зі сплати відсотків по кредиту.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом першої інстанції вірно встановлено, що на підтвердження надання кредитних коштів відповідачу, користування останнім кредитними коштами та сплати комісії за надання кредиту, часткове повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, відповідно до графіку платежів передбаченого умовами договору, додано всіх належних та допустимих доказів.
Доказів повернення отриманих від позивача в якості кредиту коштів у розмірі та строк, встановлені договором матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що Фізичною особою-підприємцем Коваленко Таїсією Валеріївною було порушено виконання своїх зобов`язань з повернення тіла кредиту та остання прострочила виконання свого грошового зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика".
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни боргу у розмірі 12 931,40 грн підлягає задоволенню. 
Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики
Положеннями частин 1, 2, 3, статті 1056-1 Цивільного кодексу України унормовано, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У пункті 1 договору сторони погодили, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15226924, фіксована.
Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості за кредитом, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.договору.
Відповідно до п.2.1 договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно із погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника зі сплати процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 договору.
У п.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно із погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3 договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3. до договору, та до закінчення терміну дії договору.
У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитом у період з 24.11.2023 по 10.05.2024. Таким чином, за користування кредитом у період з 24.11.2023 по 10.05.2024 Фізична особа-підприємець Коваленко Таісія Валеріївна повинна сплатити проценти у розмірі 38 271,08 грн, а з урахуванням сплачених 31 819,97 грн (38 271,08 грн - 6 451,11 грн - сплачені = 31 819,97 грн). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 вказала, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України.
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідно до пунктів кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти за користування кредитом у розмірі 31 819,97 грн в межах строку дії договору та в межах погодженого сторонами строку користування кредитними коштами - до 10.05.2024, що відображено у розрахунку заборгованості.
Відповідач, керуючись принципом свободи договору взяв на себе відповідне зобов`язання щодо повернення кредиту в строк до 10.05.2024, сплати процентів за наданий йому кредит, що складається з комісії за надання кредиту та стандартної/зниженої процентної ставки в день та враховуючи відсутність підстав щодо невиконання даного обов`язку (розірвання договору за взаємною домовленістю сторін; розірвання договору в судовому порядку; відмови від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду), дане зобов`язання є обов`язковим до виконання відповідачем. 
Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача 31 819, 97 грн відсотків за користування кредитом є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Як вбачається з виписки за рахунком № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ) за період з 24.11.2023 по 10.05.2024, Фізичною особою-підприємцем Коваленко Таісією Валеріївною було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" кошти у розмірі 68,6 грн в якості сплати за кредитом, у розмірі 6 451,11 грн в якості сплати процентів у розмірі; у розмірі 1 950,00 грн - комісії.
В іншій частині доказів сплати за кредитом у розмірі 12 931,40 грн та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 31 819,97 грн матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано. 
Стосовно доводів Фізичної особи-підприємця Коваленко Таісії Валеріївни про неспівмірність розміру процентів сумі кредиту, який перевищує залишок по тілу кредиту, що, на думку відповідача, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків, як споживача послуг кредитної установи, колегія суддів зазначає таке.
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що Фізична особа-підприємець Коваленко Таїсія Валеріївна ознайомилась з офертою та прийняла її умови, акцептувала умови оферти шляхом надсилання позивачу акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-2915. Після укладання договору, позивач направив (розмістив) клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Договір та Правила кредитування направлені клієнту шляхом електронного СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_5 , вказаного позичальником у заявці, як засіб зв`язку з відповідачем.
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належним та допустимим доказом підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Доказів звернення відповідача до укладення кредитного договору до ТОВ "Бізнес Позика" із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, матеріали справи не містять. 
Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право (п. 9 договору) на змінену та/або припинення договору за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами, відповідачка користувалась коштами позивача, до ТОВ "Бізнес Позика" із відповідною заявою не зверталась.
За змістом статей 6, 626, 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відтак, відповідачка знала (повинна була знати) умови підписаного нею договору та його Правила, і в разі незгоди із зазначенням його в якості сторони договору як фізичної особи-підприємця могла відмовитися від його підписання, висловити свої заперечення, не користуватися наданими коштами. Однак, відповідачкою не надано таких доказів суду.
Враховуючи наведені положення законодавства України про принцип свободи договору, відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини з позивачем, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, відповідачка погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, Фізична особа-підприємець Коваленко Таісія Валеріївна засвідчила, що погодилась на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.
Судом не встановлено підстав вважати текст договору незрозумілим та/або таким, що вводить в оману позичальника, зокрема, в частині визначення розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитом.
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Коваленко Таісії Валкеріївни боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 31 819,97 грн є обґрунтованою та правомірною.
Крім того, як вбачається з п. 1 договору, сторонами було погоджено, що за видачу кредиту сплачується комісія у розмірі 1 950,00 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на Закони України "Про споживче кредитування" та "Про захист прав споживачів" при обґрунтуванні нікчемності умови договору про встановлення комісії за видачу кредиту, з огляду на наступне.
Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 1 цього Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів").
У пункті 1 договору зазначено, що мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей Кредит не є споживчим кредитом.
Отже, спірні правовідносини не підпадають під регулювання Закону України "Про споживче кредитування" та Закону України "Про захист прав споживачів", а відтак і підстави для визнання нікчемною умови договору, якою встановлено комісію за видачу кредиту, з наведених відповідачем підстав відсутні. 
Як встановлено вище, Фізичною особою-підприємцем Коваленко Таісією Валеріївною було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" встановлену договором суму комісії у розмірі 1 950,00 грн.
Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" підлягають задоволенню повністю. 
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі № 911/3325/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі № 911/3325/25 слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваленко Таїсії Валеріївни на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі № 911/3325/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2026 у справі № 911/3325/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.
4.Матеріали справи №911/3325/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун