Справа №705/4020/26
3/705/1563/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року    м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, з участю адвоката Давидяк Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВПД № 2Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого в ТОВ «Агротехнік», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за ст. 124 Кодексу України про адміністративніправопорушення,
В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу серії ЕПР1 № 684538 від 05.06.2026 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 05.06.2026 року о 11 год. 50 хв., в с. Родниківка, Уманського р-ну, по вул. Гагаріна, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу під час об?їзду перешкоди у вигляді ями на проїжджій частині та допустив зіткнення з автомобілем Хюндай Соната д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , яка виїжджала з другорядної дороги та зупинилась надати дорогу автомобілю ЗАЗ. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажири автомобіля ЗАЗ незначні тілесні ушкодження, чим порушив п.п.13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та вказав, що рухався по головній дорозі, а інший водій виїжджала з другорядної дороги на головну. Оскільки на дорозі були значні ями, він змушений був здійснювати їх об`їзд, та коли він побачив транспортний засіб Хюндай Сонату вже не міг уникнути зіткнення. Вважає, що ДТП сталася через порушення ПДР України водієм автомобіля Хюндай, яка не надала йому перевагу в русі. Зазначив, що водійка Хюндай є працівником поліції, тому не було надано правової оцінки її діям.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Давидяк Ю.О. в судовому засіданні просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та подала письмове пояснення в якому акцентувала увагу на тому, що ОСОБА_1 рухався по головній дорозі; зі схеми вбачається, що ширина проїжджої смуги становить 5 м 20 см; де зупинилась ОСОБА_2 при виїзді з другорядної дороги? зі схеми вбачається, що ОСОБА_2 виїхала на головну дорогу на 1 м 50 см, не надавши перевагу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорогою. Відповідно до пункту 1.4. ПДР - «Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила». Саме з урахуванням наведених обставин необхідно оцінювати дії ОСОБА_1 , оскільки вони здійснювалися в умовах раптово створеної ОСОБА_2 перешкоди для руху. Термін «головна дорога» визначено у пункті 1.10. ПДР - «Дорога з покриттям, є головною щодо дороги без покриття. Автомобіль проїде першим, оскільки він рухається головною дорогою. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної». Із наведеного слідує, що ОСОБА_2 виїжджала з другорядної дороги на головну. Відповідно до пункту 16.11 ПДР - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». Термін «дати дорогу» визначено у пункті 1.10 ПДР - «Дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість». Чи дотрималась ОСОБА_2 вказаних вище правил дорожнього руху?На думку сторони захисту - однозначно ні. Як убачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 виїхав із другорядної дороги на головну та зупинився вже на проїзній частині головної дороги. При цьому зі схеми вбачається, що після ДТП автомобіль ОСОБА_2 знаходився на відстані близько 1 м 50 см від межі перехрестя, тобто вже займав частину смуги руху, якою рухався автомобіль ОСОБА_1 .При цьому необхідно враховувати, що зазначене положення транспортного засобу зафіксоване вже після зіткнення. Очевидно, що внаслідок удару автомобіль змістився (скотився) назад, а тому до моменту зіткнення він фактично знаходився ще далі на головній дорозі. Отже, ОСОБА_2 , виїжджаючи з другорядної дороги, не виконала вимоги пункту 16.11 ПДР України та не надала дорогу транспортному засобу, який рухався головною дорогою. Більше того, її дії повністю відповідають визначенню порушення обов`язку «дати дорогу», наведеному у пункті 1.10 ПДР, оскільки саме виїзд автомобіля ОСОБА_2 на головну дорогу примусив ОСОБА_1 здійснювати об`їзд раптово створеної перешкоди. Таким чином, саме невиконання ОСОБА_2 обов`язку надати дорогу транспортному засобу, який користувався перевагою в русі, стало причиною аварійної ситуації, яку ОСОБА_1 не був зобов`язаний передбачати, оскільки відповідно до пункту 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху виконуватимуть вимоги Правил. Крім того, вказує, що з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до працівників поліції із питанням чи вказувати її місце роботи в поліції, однак в протоколі таке місце роботи не зазначено та відео з бодікамер не є безперервним. Отже, зібрані органом поліції докази не підтверджують, а спростовують наявність в діях ОСОБА_1 вини, як обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні потерпіла вказала, що її прізвище ОСОБА_2 , вона працює в поліції і по приїзду працівників поліції після ДТП лише запитала чи потрібно повідомити її керівництво про подію. Вона перебуває у декретній відпустці з 2023 року і ніяких знайомств серед працівників поліції не має. Вона рухалась по грунтовій дорозі і виїжджала на асфальтовану дорогу, ніяких знаків не було – де головна. Вона частково виїхала своїм автомобілем на головну дорогу на частину смуги на яку мала намір виїхати, яка є зустрічною для автомобіля ЗАЗ. Оскільки вона побачила, що автомобіль об`їзджає яму, вона зупинилася, однак автомобіль ЗАЗ фактично рухаючись по середині дороги допустив зіткнення з її автомобілем. Вважає, що виконала вимоги ПДР, а причиною ДТП стали дії ОСОБА_1 .
Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові матеріали справи, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, фото таблицю, письмові пояснення учасників ДТП, а також інші наявні у справі докази, суддя приходить до такого.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини справи.
Вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які є належними, допустимими та взаємно узгоджуються між собою, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; схемою місця ДТП; фото таблицею місця пригоди; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими працівникам поліції безпосередньо після ДТП; поясненнями учасників у судовому засіданні; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 рухався автомобілем ЗАЗ по головній дорозі. На проїзній частині знаходилися вибоїни, у зв`язку із чим він здійснював їх об`їзд.
Одночасно автомобіль Хюндай Соната під керуванням ОСОБА_3 виїжджав із другорядної дороги.
При цьому суд звертає увагу, що сам факт руху ОСОБА_1 головною дорогою не звільняв його від обов`язку дотримуватись вимог Правил дорожнього руху щодо безпечного виконання маневру.
Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, та стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Зазначена норма покладає на водія безумовний обов`язок обирати спосіб руху таким чином, щоб його маневри були безпечними для інших учасників дорожнього руху.
З досліджених судом фотознімків місця ДТП беззаперечно вбачається, що дорожнє покриття мало пошкодження у вигляді вибоїн, які були добре видимими для водія ще до початку їх об`їзду.
Отже, дорожня обстановка не була раптовою чи непередбачуваною для ОСОБА_1 , а тому саме на нього покладався обов`язок обрати безпечну швидкість руху та спосіб об`їзду перешкоди, який би не створював небезпеки для інших учасників дорожнього руху.
Зі схеми місця ДТП та фото таблиці також убачається, що під час об`їзду вибоїни автомобіль ЗАЗ змістився майже до середини проїзної частини, фактично використовуючи частину смуги зустрічного напрямку руху.
Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував, що здійснював об`їзд ями.
Отже, суд доходить висновку, що саме під час виконання цього маневру він не забезпечив безпечного бокового інтервалу відносно автомобіля Хюндай, внаслідок чого допустив зіткнення.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що єдиною причиною ДТП стало порушення ОСОБА_2 вимог п. 16.11 ПДР України.
Дійсно, зі схеми місця пригоди убачається, що автомобіль Хюндай виїзжав із другорядної дороги.
Разом з тим, навіть за умови наявності у діях ОСОБА_2 ознак порушення вимог ПДР України, зазначена обставина сама по собі не виключає адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність кожного учасника дорожнього руху за порушення ним Правил дорожнього руху, якщо таке порушення перебуває у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Вирішуючи питання про наявність причинного зв`язку, суд виходить із того, що безпосереднім механізмом виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало саме виконання ОСОБА_1 маневру об`їзду вибоїни без забезпечення безпечного бокового інтервалу.
Водій, який здійснює будь-який маневр, зобов`язаний виконувати його безпечно незалежно від того, чи користується він перевагою у русі.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд доходить до переконання, що саме порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням її наслідків у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Хюндай, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, а його дії правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП. 
Вбачаючи в діях громадянина ОСОБА_1 , ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважає необхідним притягнути останнього до адміністративної відповідальності із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, ст. 124, ст.ст. 283, 284 КУпАП,-
п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду на протязі десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: Л.С. Годік