ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/184/26 пров. № А/857/24272/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі № 300/184/26 (суддя Тимощук О.Л., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Безушко Олег Ігорович в інтересах ОСОБА_1 у січні 2026 року звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в якій просив:
- визнати неправомірною відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову по мобілізації на особливий період оформлену протоколом від 18.12.2025 №64 Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову по мобілізації на особливий період по здійсненню догляд за своєю мамою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка згідно медичних документів потребує постійного догляду з врахуванням висновків суду. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 здійснює догляд за своєю мамою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка згідно медичних документів потребує постійного догляду. Однак протоколом від 18.12.2025 №64 комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу було відмовлено у наданні відстрочки від призову по мобілізації на особливий період, у зв`язку із здійсненням догляду за матір`ю. Причиною відмови у наданні відстрочки слугувало не надання документа, що підтверджує родинні зв`язки, зокрема виявлено розбіжності в свідоцтві про народження військовозобов`язаного – заявника: мати ОСОБА_3 , а медичні документи видані на ім`я ОСОБА_4 . Позивач посилається на те, що особа – ОСОБА_2 , як мати ОСОБА_1 , встановлена комісією в Акті про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.12.2025.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідач застосував формальний підхід до вирішення питання надання відстрочки, оскільки причина відмови полягає у відмінності написання імен ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які є ідентичними за значенням та є мовними варіантами одного і того ж імені. Аналогічно імена ОСОБА_7 та ОСОБА_7 є тотожними, оскільки це варіанти одного і того ж давньоєврейського імені Йосеф, а відмінність форм виникла через фонетичні особливості слов`янських мов та церковної традиції. Отже коли йдеться про ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то йдеться про одну і ту ж особу, але в різних лінгвістичних варіантах. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити таку без задоволення. Вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав належну правову оцінку доказам та прийняв законне рішення, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Вказує на те, що ТЦК та СП, як орган військового управління, не наділений дискреційними повноваженнями здійснювати філологічний чи лінгвістичний аналіз розбіжностей у державних актах цивільного стану чи ідентифікаційних документах. Будь-яка розбіжність у написанні імені, по батькові чи прізвища в офіційних документах (свідоцтві про народження та паспорті/медичних довідках) свідчить про те, що юридично ці документи видані на різних осіб. Суб`єкти владних повноважень не мають права самостійно встановлювати тотожність осіб у разі розбіжностей у правовстановлюючих документах або документах, що посвідчують особу. Встановлення таких фактів, у разі неможливості внесення змін до актових записів в позасудовому (адміністративному) порядку, є виключною компетенцією суду в порядку окремого провадження (цивільного судочинства). 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно з відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.04.1967 матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_10 (а.с.10).
Як свідчить акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.12.20225 №40 ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 . У графі "родинний зв`язок між особою, яка здійснює постійний догляд, та особою, за якою здійснюється догляд" зазначено "першого ступеня споріднення рідна мати" ( а.с.11 (зворот)).
У паспорті громадянина України НОМЕР_2 виданого в грудні 1995 року ім`я матері позивача на сторінці 1 вказано " ОСОБА_2 ", у російськомовному відповіднику на сторінці 2 вказано " ОСОБА_2 "(а.с.8, а.с. 8 (зворот)).
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
Згідно з витягом із протоколу №64 засідання комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.12.2025, комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову, причина відмови: не надано документ, що підтверджує родинні зв`язки (виявлено розбіжності в свідоцтві про народження військовозобов`язаного-заявника: мама ОСОБА_3 , а медичні документи видані на ім`я ОСОБА_11 ), що не відповідає вимогам підпункту 9 пункту 1 додатку 5 до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" від 16.05.2024 №560.
20.12.2025, ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав позивачу повідомлення, яким повідомив про відмову в наданні відстрочки від призову.
Як зазначає представник позивача у позовній заяві, ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківського міського суду із позовною заявою, в якій просив суд встановити факт тотожності особи, а саме, що ОСОБА_10 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.12.2025 у справі №344/23396/25 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Вважаючи протиправною відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову по мобілізації на особливий період оформлену протоколом від 18.12.2025 №64 Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що згідно з відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.04.1967 матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_10 . В той час, як згідно з актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.12.20225 №40 ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 . Тобто, справді існує розбіжність в імені " ОСОБА_3 " та " ОСОБА_11 ". Суд погодився, що у графі "родинний зв`язок між особою, яка здійснює постійний догляд, та особою, за якою здійснюється догляд" акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.12.20225 №40 зазначено "першого ступеня споріднення рідна - мати". При цьому, суд першої інстанції наголосив, що згідно з додатком 5 до Порядку №560, для підтвердження права на відстрочку за пунктом 9 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", військовозобов`язані подають, серед іншого: документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд). Таким чином, додатком 5 до Порядку №560, чітко передбачено, які саме документи є такими, що підтверджують родинні зв`язки, а акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду до таких не належить.
Колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та правильними з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" .
Частиною 1 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (далі, також - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 за №1932-XII (далі- Закон №1932-XII).
Також, статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Суд враховує, що правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII .
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.
Згідно з приписами пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Згідно з частинами 7 та 8 статті 23 Закону №3543-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. 
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок №560).
За змістом пунктів 56 та 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". 
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: 
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); 
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до абзаців 1-7 та 9 пункту 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Заява повинна містити такі обов`язкові відомості про військовозобов`язаного:
прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);
дату народження;
адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування);
адресу електронної пошти;
контактний номер телефону.
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Приписами пункту 59 Порядку №560 встановлено, що за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
У разі виявлення шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних відсутності у військовозобов`язаного законних підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлену автоматично, така відстрочка підлягає автоматичному скасуванню.
Згідно з абзацами 1-4 пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
Так, у відповідності до додатку 5 до Порядку №560, для підтвердження права на відстрочку за пунктом 9 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", військовозобов`язані подають наступні документи:
1) для особи, яка потребує постійного догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
2) для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю: документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
Згідно з витягом із протоколу №64 засідання комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.12.2025, комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову, причина відмови: не надано документ, що підтверджує родинні зв`язки (виявлено розбіжності в свідоцтві про народження військовозобов`язаного-заявника: мама ОСОБА_3 , а медичні документи видані на ім`я ОСОБА_11 ), що не відповідає вимогам підпункту 9 пункту 1 додатку 5 до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" від 16.05.2024 №560.
Колегія суддів зазначає, що згідно з відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.04.1967 матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_10 .
В той час, як згідно з актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.12.20225 №40 ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 . 
Таким чином у документах існує суттєва розбіжність в імені "Володимира Йосифівна" та " ОСОБА_11 ".
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що згідно з додатком 5 до Порядку №560, для підтвердження права на відстрочку за пунктом 9 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", військовозобов`язані подають, серед іншого: документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд).
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції стосовно того, що додатком 5 до Порядку №560, чітко передбачено, які саме документи є такими, що підтверджують родинні зв`язки, а акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду до таких не належить.
Таким чином, наявні розбіжності у поданих документах об`єктивно породжують обґрунтовані сумніви щодо ідентифікації особи, оскільки такі невідповідності у персональних даних унеможливлюють однозначне встановлення тотожності такої особи.
З урахуванням встановлених обставин колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом від 18.12.2025 №64 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за результатами розгляду заяви позивача.
При цьому таке рішення суду, не свідчить про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_2 не є однією й тією ж особою, чи про відсутність у позивача права на відстрочку, передбачену пунктом 9 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а тільки вказує на розбіжність у документах наданих позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання відстрочки.
Суд звертає увагу, що відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням та припиненням їхньої дії, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI (далі, також – Закон №2398-VI). 
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.
За приписами пункту 2.1. розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).
З огляду на викладене, суд звертає увагу позивача, на те, що останній може звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання для внесення змін до актового запису про народження.
Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи відповідача стосовно того, що ТЦК та СП, як орган військового управління, не наділений дискреційними повноваженнями здійснювати філологічний чи лінгвістичний аналіз розбіжностей у державних актах цивільного стану чи ідентифікаційних документах. Будь-яка розбіжність у написанні імені, по батькові чи прізвища в офіційних документах (свідоцтві про народження та паспорті/медичних довідках) свідчить про те, що юридично ці документи видані на різних осіб. Суб`єкти владних повноважень (у даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не має права самостійно встановлювати тотожність осіб у разі розбіжностей у правовстановлюючих документах або документах, що посвідчують особу.
За таких обставин доводи скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, а відтак колегія суддів констатує, що підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі № 300/184/26 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	Р. М. Москаль 	
 	 	П. І. Сало